ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/1224/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Шатернікова М.І. 
при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом Управління освіти Ізюмської міської ради (Харківська область, Ізюмський район вул. Васильківського 4 фактична вул. Степана Бандери,65; ідент. код 02146245)
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61; ідент. код 07923280)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ).
про стягнення 323833,77 грн

за участю представників:
позивача – не з`явився
відповідача – Сумцова Н.В.
третя особа – не з`явився 

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління освіти Ізюмської міської ради, 08.04.2026 звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків, в якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію та розподіл електричної енергії в розмірі 317089,51 грн, які були спожиті у період з жовтня 2025 року по 31 грудня 2025 року ВЧ НОМЕР_1 , з посиланням на неналежне виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором № 576 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном від 18.08.2025 в межах якого між сторонами було укладено договір № 114/25 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії від 01.12.2025 року. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань та простроченням виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні витрати в сумі 4138,04грн та 3% річних в сумі 2606,22 грн. Також позивач просить покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 3886,01 грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.04.2026 позовну заяву Управління освіти Ізюмської міської ради прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1224/26, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження; проведення підготовчого засідання у справі призначено на 30.04.2026 року об 11:00. Цією ж ухвалою до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача залучено військову частину НОМЕР_1 .
Відповідачем 20.04.2026 подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 9419), згідно з яким відповідач зазначає, що невчасне звернувся позивач до відповідача в 2026 році з документами про відшкодування за отримані послуги за 2025 рік, унеможливило проведення оплати за отримані військовою частиною послуги інакше, як на підставі рішення суду; наголошує, що у Договорі безкоштовного користування та договорі про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії відсутні умови про розмір та базу нарахування 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення оплати наданих послуг, тому вважає, що вимоги про стягнення 3% річних та інфляційні втрати не повинні бути задоволені. Одночасно відповідач зазначає, що в додатках до позовної заяви відсутні докази звернення позивача до відповідача в 2025 році із пакетом документів, необхідних для здійснення відшкодування спожитої електроенергії військовою частиною, тобто відсутня вини в діях відповідача в тому, що позивач не звертався за відшкодуванням у встановлені розумні строки, коли відповідач мав можливість оплатити за взятими на себе зобов`язаннями по Договору інакше як за рішенням суду.
23.04.2026 позивач надав до Господарського суду Харківської області відповідь на відзив (вх. 9764), в якій позивач відхилив доводи викладені відповідачем у відзиві на позов та просив позов задовольнити. В обґрунтування заперечень проти відзиву на позов, позивач вказував про те, що згідно умов договору № 576 від 18.08.2025 п. п. 3.2,3.3 було чітко та однозначно визначено особу, яка повинна була оплачувати використану користувачем електричну енергію та послуги з розподілу електричної енергії. Такою особою є відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків. Також зазначає, що у своєму відзиві на позовну заяву відповідач особисто визнав, що він дійсно уклав Договір № 576 від 18.08.2025 року Про спільне тимчасове користування комунальним майном Ізюмської міської територіальної громади, але взятого на себе обов`язку щодо сплати за використану Користувачем електричну енергію, передбачену п.8.2 Договору не виконав. Направлений на його адресу Договір № 114/25 на відшкодування витрат позивача як баласоутримувача п.1.3 розділу 1 та п.п.2.1.- 2..5 розділу 2 якого надають повний детальний розрахунок боргу відповідача, акти фіксації показників лічильників і акти виконаних робіт навмисно не підписав з метою уникнути відповідальності за невиконання договірних зобов`язань. Разом з тим Користувач Договір на відшкодування витрат Балансоутримувача №114/25 від 01.12.2025 року підписав і суворо дотримувався його умов своєчасно надавав показники лічильників підписував акти виконаних робіт, передавав повний пакет документів, а саме: рахунки постачальника електричної енергії Позивача акти виконаних робіт між Балансоутримувачем і АТ "Харківобленерго", копію Договору на постачання електроенергії та інше все необхідне для оплати.
24 квітня 2026 року через систему "Електронний суд", третьою особою (вх. 9898), подано заяву про розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами.
24 квітня 2026 року через систему "Електронний суд", позивачем (вх. 9949), подано заяву про розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами.
29 квітня 2026 року через систему "Електронний суд", Квартирно-експлуатаційним відділом подано додаткові пояснення (вх. 10325) щодо строку виконання зобов`язання, який за твердженнями відповідача до 04.04.2026, а отже тільки з 05.04.2026 позивач має право нарахувати 3% річних та інфляційні втрати. Оскільки позивач звернувся з позовом 08.04.2026 заборгованість з 3% річних та інфляційні втрати відсутні.
У підготовчому засіданні 30.04.2026 р. постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на 04 червня 2026 року об 11:00 год. 
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог.
Позивач та третя особа явку своїх представників у судове засідання не забезпечили, при цьому в системі електронний суд було сформовано заяви про здійснення розгляду справи за відсутності позивача за наявними у справі документами.
Суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання представників позивача та третьої особи.
У судовому засіданні 04.06.2026 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом підписано вступну та резолютивну частини рішення.
З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.
18 серпня 2025 року було укладено тристоронній договір № 576 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном між: Управлінням освіти Ізюмської міської ради (позивач), Військовою частиною НОМЕР_3 (користувач, третя особа) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків (платник, відповідач). 
Договір сформований на підставі типового договору «Про спільне володіння та користування неподільним і загальним майном», затвердженим Постановою КМУ від 08.04.2009 року № 326.
Відповідно до пункту 1.1. договору позивач надає користувачу можливість на спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном позивача: нежитлове приміщення загальною площею 179,5 кв. м., розташовані на земельній ділянці площею 0,018 га за адресою: Харківська область, Ізюмський район, с. Кам`янка, вул. Шкільна, 12.
Згідно акту приймання передачі нерухомого майна до договору № 576 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном від 18.08.2025 року майно обумовлене у п. 1.1 договору передано у спільне тимчасове користування Показники лічильника електроенергії: лічильник № 091923 з показанням 000003,97 на дату заїзду.
Відповідно до пункту 1.2 договору сторона 1 надає стороні 2 можливість скористатись своїм майном для власних потреб.
Згідно пункту 2.1. договору користувач вступає в спільне тимчасове використання майна у термін вказаний у цьому договорі та актах передачі майна.
Відповідно до пункту 3.2. договору відповідач зобов`язався відшкодувати позивачу всі витрати за комунальні послуги за договорами відшкодування комунальних послуг, які були отримані стороною 2 за час дії цього договору.
Згідно пункту 8.2. договору платник зобов`язаний відшкодовувати балансоутримувачу вартість комунальних послуг, що спожиті користувачем у процесі виконання цього договору.
Відповідно до пункту 10.1. договору дія цього договору відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України з 15 травня 2025 року до 31 грудня 2024 року включно, але не довше дії воєнного стану.
На виконання п. 3.2, 3.3 договору № 576 від 18.09.2025 був укладений договір № 114/25 від 01.12.2025 на відшкодування витрат за спожиту електричну енергію користувача та за послуги з розподілу електричної енергії але в порушення порядку укладення договорів саме відповідач, як сторона договору не скріпив даний правочин підписом та печаткою.
П. 3.3. договору про відшкодування витрат встановлено, що підставою для розрахунку за цим договором є діючі договори на постачання, розподіл та перетікання реактивної електричної енергії укладені між стороною 2 та постачальною організацією, копію якого необхідно надати стороні 1.
Відповідно до п.3.4. договору, щомісячно, в термін до 15 числа місяця за розрахунковим, сторона 2 та сторона 3 повинні надати стороні 1 акт виконаних робіт (наданих послуг), до якого додаються відповідні документи: п.3.5. та акт звірки взаєморозрахунків.
Пунктом 3.5. договору встановлено, що до акту виконаних робіт (наданих послуг) сторона 2 повинна надати наступний пакет підтверджуючих документів:
- копії рахунків та/або актів приймання - передачі на постачання електричної енергії, отриманих від постачальника стороною 2;
- копії актів про обсяги розподіленої електричної енергії, отриманих від оператора розподілу стороною 2;
- акт фіксації показників лічильника електричної енергії, підписаний стороною 2 та стороною 3.
Згідно з п. 3.6. договору оплата за цими договорами здійснюється згідно ст. 46, 48, 49 БКУ, на підставі належним чином оформленого акту виконаних робіт (наданих послуг) протягом 30 календарних днів (за умови надходження бюджетних коштів на рахунок сторони 1 за відповідним кодом видатків).
Як вказує позивач, станом на 01.03.2026 за використані у жовтні 2025 - 7894 кВт, листопаді 2025 - 8386 кВт та грудні 2025 - 8885 кВт, що разом дорівнює 25365 кВт. Загальна сума поставленої електроенергії за жовтень-грудень 2025 року становить 317 089,51 грн.
Позивач наголошує, що відповідач в порушення умови п. 3.2, 3.3 та строки унормовані у п. 3.6 договору № 114/25, обсяги використаної електроенергії та розподілу електричної енергії не оплатив, чим грубо порушив умови договору та права позивача.
Позивачем була направлений відповідачу претензійний лист №260 ВС від 17.02.2026 з пропозицією погасити суму заборгованості за спожиті комунальні послуги, а саме за спожиту електричну енергію та послуги з розподілу відповідно до п. 3.3 договору від 18.08.2025 № 576 про спільне тимчасове безоплатне користування нерухомим майном та договору № 114/25 від 01.12.2025 у добровільному порядку.
До претензійного листа було додано весь пакет документів з доказами отриманих комунальних послуг додані всі копії виставлених рахунків постачальником електричної енергії та розподілу електричної енергії.
Відповідач станом на 08.04.2026 на претензію не відповів.
Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.
Крім суми боргу у розмірі 317089,51 грн, з урахування положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 4138,04 грн та 3% річних у розмірі 2606,22 грн, розраховані станом на 01.03.2026 року.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Згідно статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).
Згідно статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно частин 1, 5 статті 762 Цивільного кодексу України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Договором передбачено безоплатне користування.
Відповідно до статті 763 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Згідно статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги є результатом господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Предмет регулювання даного Закону поширює свою дію до відносин, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
Таким чином послуги з постачання та розподілу електричної енергію, є комунальними послугами.
Відповідно до статті 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.
Згідно Конституції України, бюджетний період для Державного бюджету України за особливих обставин може бути іншим, ніж передбачено частиною 1 цієї статті. Особливими обставинами, за яких Державний бюджет України може бути затверджено на інший, ніж передбачено частиною 1 цієї статті, бюджетний період, є: введення воєнного стану; оголошення надзвичайного стану в Україні. У разі затвердження Державного бюджету України на інший, ніж передбачено частиною першою цієї статті, бюджетний період місцеві бюджети мають бути затверджені на такий самий період. Для середньострокового бюджетного планування середньостроковий період включає плановий та наступні за плановим два бюджетні періоди.
Відповідно до частини 1 статті 48 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами щодо забезпечення судноплавного стану внутрішніх водних шляхів та судноплавних шлюзів; середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.
Довгострокове зобов`язання за енергосервісом на підставі документального підтвердження в установленому порядку скорочення обсягів споживання комунальних послуг та енергоносіїв і видатків на їх оплату за звітний період (порівняно з такими обсягами (видатками), які були б спожиті (здійснені) за відсутності енергосервісу) набуває статусу бюджетного зобов`язання у сумі, визначеній згідно з умовами договору енергосервісу виходячи з цін (тарифів), діючих у періоді, за який здійснюється розрахунок, у межах фактичного скорочення таких видатків.
Згідно статті 49 Бюджетного кодексу України, розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним пунктом 5 частини 1 статті 4 цього Кодексу. Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: наявності відповідного бюджетного зобов`язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми; наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.
Відповідно до статті 51 Бюджетного кодексу України, розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, комунальні послуги та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом відповідних послуг у межах бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі. Зміст Договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії передбачає відшкодування відповідачем всіх витрат на комунальні послуги, які були отримані користувачем за договором № 576 спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном від 18.08.2025 року. Таким чином, оскільки плата за саму діяльність позивача умовами договору не передбачена, то за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин має ознаки договору про безоплатне надання послуг (Постанова Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі №916/770/19).
Згідно статті 904 Цивільного кодексу України за договором про безоплатне надання послуг замовник зобов`язаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Обов`язок відшкодувати виконавцеві всі фактичні витрати, необхідні для виконання договору про безоплатне надання послуг, ґрунтується на презумпції відплатності договорів про надання послуг.
Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.
Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.
За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 317089,51 грн основного боргу за спожиту електроенергію та послуги з розподілу електричної енергії задовольнити.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 2606,22 грн 3% річних та 4138,04 грн інфляційних витрат, суд зазначає наступне.
Згідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.
Суд, перевіривши розрахунок позивача вказаних сум 3% річних та інфляційних витрат дійшов висновку про те, що заявлена до стягнення сума відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 2606,22 грн 3% річних та 4138,04 грн є такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 Господарського процесуального кодексу України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином на відповідача покладається судовий збір у розмірі 3886,01 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 1-5, 10, 11, 12, 41-46, 73-80, 86, 123, 129, 165, 196, 201, 208-210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61; ідент. код 07923280) на користь Управління освіти Ізюмської міської ради (Харківська область, Ізюмський район вул. Васильківського 4 фактична вул. Степана Бандери,65; ідент. код 02146245) в рахунок компенсації витрат Балансоутримувача на комунальну послугу з постачання електричної енергії та послуги з розподілу та перетину електричної енергії кошти в сумі 317089,51 грн. основного боргу, інфляційні витрати в сумі 4138,04грн та 3% річних в сумі 2606,22 грн, та судові витрати у розмірі 3 886,01 гривень.

3. Видати наказ після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "15" червня 2026 р. 

Суддя		М.І. Шатерніков