Справа № 522/27430/25
Провадження 2/522/2372/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ

27 квітня 2026 року       м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря судового засідання – Зелінська К.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву  ОСОБА_1 до Комунального підприємства Одеської міської ради «Узбережжя Одеси» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу
В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Комунального підприємства Одеської міської ради «Узбережжя Одеси» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. 
Позивач обґрунтовує позовні вимоги незаконністю звільнення з посади управителя з адміністративної діяльності за п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання обов`язків). Позивач зазначає, що за період роботи з 30.01.2025 по 24.11.2025 він не допускав винного протиправного невиконання трудових функцій, що мало б систематичний характер. Оскаржуваний наказ про звільнення № 160-к/тр від 24.11.2025 не містить посилань на конкретні факти, дати та обставини вчинення дисциплінарного проступку після застосування попереднього стягнення. Позивач стверджує про безпідставність догани від 20.11.2025, яка слугувала передумовою «систематичності», та вказує на порушення процедури звільнення, зокрема відсутність вимоги про надання письмових пояснень щодо останнього епізоду порушення. Враховуючи відсутність ознак систематичності та доведеної вини, звільнення є неправомірним, що відповідно до ст. 235 КЗпП України тягне за собою обов`язок роботодавця поновити працівника на роботі та виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу.
Ухвалою суду від 29.12.2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду по суті. 
12.01.2026 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву. 
Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, мотивуючи свою позицію правомірністю розірвання трудового договору на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України внаслідок систематичного невиконання працівником посадових обов`язків. За результатами проведених службових розслідувань (акти № 01/25 від 12.11.2025 та № 02/25 від 21.11.2025) встановлено неодноразові факти порушення Позивачем пунктів 3.2, 3.12, 3.16, 3.19, 3.23 посадової інструкції та регламентів у сфері публічних закупівель, що виявилося у неналежній організації документального супроводу тендерних процедур та веденні офіційних реєстрів олівцем. Систематичність дисциплінарних проступків підтверджується наявністю чинного стягнення у вигляді догани (наказ № 156/к/тр від 20.11.2025), після оголошення якої Позивач продовжив ігнорувати виконання законних розпоряджень керівництва, відмовився від надання пояснень та передачі справ, а також допустив вилучення службової документації та майна підприємства (токена ЕЦП), що стало предметом звернення до правоохоронних органів. Відповідач наголошує на дотриманні встановленого ст. 147–149 КЗпП України порядку застосування стягнень, оскільки факти порушень зафіксовані комісійно, строки притягнення до відповідальності не порушені, а докази винної поведінки працівника підтверджуються письмовими поясненнями колег та матеріалами відеофіксації. Таким чином, звільнення є законною та обґрунтованою санкцією за повторне порушення трудової дисципліни особою, до якої раніше вже застосовувалися заходи дисциплінарного впливу.
17.03.2026 року до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву. 
Позивач у відповіді на відзив наголошує на необґрунтованості та безпідставності доводів Відповідача, вказуючи на відсутність у змісті наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності конкретизації фактичних обставин та суті допущених порушень пунктів посадової інструкції та положення про уповноважену особу. Сторона позивача зауважує на грубому порушенні процедури накладення стягнень, оскільки з наказом про призначення службового розслідування від 05.11.2025 та актом за його результатами від 12.11.2025 Позивач був ознайомлений лише в день оголошення догани (20.11.2025), перебуваючи у попередній період на лікарняному, що позбавило його реальної можливості надати обов`язкові письмові пояснення. Крім того, Позивач підкреслює відсутність юридичних підстав для встановлення факту систематичності, оскільки Відповідачем не доведено вчинення працівником нового конкретного дисциплінарного проступку в період з 20.11.2025 по 24.11.2025, тобто безпосередньо після застосування попереднього заходу стягнення. Таким чином, викладені у відзиві заперечення не спростовують доводів про недотримання роботодавцем приписів ст. 147–149 КЗпП України та незаконність звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, що є підставою для задоволення позовних вимог.
23.03.2026 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. 
Відповідач у запереченнях зазначає, що доводи Позивача про відсутність конкретизації правопорушень є неспроможними, оскільки Акти службових розслідувань № 01/25 від 12.11.2025 та № 02/25 від 21.11.2025 містять детальний опис численних фактів неналежного виконання посадових обов`язків, зокрема: ведення журналів реєстрації олівцем, відсутність протоколів уповноваженої особи, несвоєчасне надання первинної документації до бухгалтерії, порушення порядку візування договорів та провал закупівельних процедур, що призвело до дестабілізації роботи фінансового відділу та зриву підготовки до літнього сезону. Щодо процедурних моментів Відповідач наголошує, що факт ознайомлення Позивача з наказом про початок розслідування № 101/к/тм від 05.11.2025 підтверджується актом про відмову від підпису та особисто вчиненими Позивачем записами на супровідних наказах, а його непрацездатність у період з 06 по 19 листопада 2025 року лише відтермінувала накладення стягнення до першого робочого дня. Відповідач підкреслює, що встановлена систематичність порушень базується на виявленні нових проступків (незабезпечення страхування техніки, самовільне вилучення робочої документації та ігнорування протоколу наради від 20.11.2025 щодо передачі справ), які були зафіксовані вже після оголошення першої догани. Таким чином, звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України є повністю законним, оскільки відбулося за сукупністю доведених фактів повторного винного невиконання працівником своїх трудових функцій за наявності чинного дисциплінарного стягнення.
01.04.2026 року від позивача до суду надійшла заява про заміну предмета позову.
Відповідно до поданої заяви про зміну предмета позову зазначено, що необхідність уточнення позовних вимог обумовлена правовою природою спору, де вимога про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення № 160 к/тр від 24.11.2025 року є основною та необхідною умовою для ефективного поновлення трудових прав позивача. Обґрунтовуючи незаконність звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, Позивач наголошує на відсутності факту систематичності, оскільки інкриміновані йому порушення мають триваючий характер і фактично були предметом оцінки при накладенні попереднього стягнення (догани від 20.11.2025), а нових дисциплінарних проступків у період між доганою та звільненням вчинено не було. Крім того, сторона позивача вказує на грубе порушення процедури, передбаченої ст. 149 КЗпП України, через проведення службового розслідування та прийняття рішення про звільнення в період тимчасової непрацездатності працівника, що позбавило його права на надання пояснень. Заява також містить розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з середньоденної заробітної плати у розмірі 969,15 грн, та клопотання про поновлення процесуального строку на зміну предмета позову з огляду на стан здоров`я позивача (інвалідність ІІ групи) та зміну представника, що спрямовано на усунення надмірного формалізму та забезпечення права на справедливий суд.
У судове засідання призначене на 02.04.2026 року з`явились позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 та представник відповідача Міцура Д.В.
Судом вирішено прийняти уточнену позовну заяву до розгляду. 
Сторона позивача просила задовольнити уточнену позовну заяву в повному обсязі. 
Сторона відповідача заперечували проти задоволення позову з підстав викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.
У судове засідання призначене на 27.04.2026 року сторони не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином. 
Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступних висновків. 
Судом встановлено, що 30 січня 2025 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Комунального підприємства Одеської міської ради «Узбережжя Одеси» на посаду управителя з адміністративної діяльності (код КП 1475.4) за основним місцем роботи з 03 лютого 2025 року на умовах неповного робочого часу — 0,5 ставки, з тривалістю робочого дня 4 години (з 09:00 до 13:00), з понеділка по п`ятницю включно, з посадовим окладом 22 383,00 грн на місяць з оплатою пропорційно відпрацьованому часу.
Судом встановлено, що при прийнятті на роботу позивача було ознайомлено з Правилами внутрішнього трудового розпорядку, Колективним договором та посадовою інструкцією управителя з адміністративної діяльності, про що свідчить особистий підпис позивача у наказі по підприємству № 12 к/тр від 30.01.2025, а також у посадовій інструкції.
Судом встановлено, що наказом № 13 к/тр від 30.01.2025 на позивача відповідно до пункту 3.23 посадової інструкції додатково покладено виконання функцій уповноваженої особи з публічних закупівель у КП «Узбережжя Одеси», із встановленням доплати у розмірі 50% від посадового окладу. Відтак у своїй трудовій діяльності позивач мав керуватися посадовою інструкцією управителя з адміністративної діяльності, Положенням про уповноважену особу з публічних закупівель, Законом України «Про публічні закупівлі», Постановою КМУ від 12.10.2022 № 1178, Правилами внутрішнього трудового розпорядку та Колективним договором.
Судом встановлено, що 05 листопада 2025 року під час виробничої наради в КП «Узбережжя Одеси» було встановлено факт неналежного виконання позивачем посадових обов`язків управителя з адміністративної діяльності та уповноваженої особи з публічних закупівель, а саме: неналежна організація та здійснення процедур публічних закупівель, невиконання посадових обов`язків за посадою. Зокрема, встановлено порушення пунктів 3.2, 3.12, 3.16, 3.19, 3.23 посадової інструкції та пункту 2.9 Положення про уповноважену особу з публічних закупівель.
З метою об`єктивного з`ясування обставин наказом № 101/к/тм від 05.11.2025 на підприємстві створено комісію для проведення службового розслідування. Текст вказаного наказу було зачитано вголос позивачу на виробничій нараді 05.11.2025 о 17:47, однак позивач відмовився засвідчити своє ознайомлення підписом, що зафіксовано відповідним актом про відмову, підписаним присутніми на нараді працівниками підприємства.
Судом встановлено, що 06 листопада 2025 року наказом № 51/о позивачу доручено у строк до 16:00 год 06.11.2025 надати керівнику підприємства повний перелік документів з проведення процедур закупівель за весь період роботи з 03.02.2025 по 06.11.2025, а також до 07.11.2025 надати заповнений журнал обліку та реєстрації договорів, заповнений чорнилом. З даним наказом позивача ознайомлено о 12:18 год 06.11.2025, йому вручено копію наказу, на оригіналі якого позивач власноручно зробив відповідний запис, що підтверджує факт ознайомлення з наказом.
Судом встановлено, що у період з 06 листопада 2025 року по 19 листопада 2025 року позивач перебував на листках непрацездатності (ЛН № 19480233-2035941116-1 з 06.11.2025 по 10.11.2025 та ЛН № 19480233-2035997071-1 з 11.11.2025 по 19.11.2025), що сторонами не заперечується. Наказом № 52/о від 07.11.2025 на період непрацездатності позивача уповноваженою особою з публічних закупівель призначено головного економіста Оксану Фатееву.
Судом встановлено, що 12 листопада 2025 року комісія підприємства склала Акт службового розслідування № 01/25, яким встановлено 4 конкретні факти невиконання позивачем посадових обов`язків:
по-перше, позивач вів журнал обліку договорів олівцем, записи вносились некоректно та неповно: з 138 опублікованих у системі Prozorro закупівель у журналі олівцем зафіксовано лише 120 позицій, позиція 121 є незаповненою, а позиції з 122 по 138 — відсутні; нечітко вказано предмет закупівлі, дати, найменування постачальників, повністю відсутня графа «строк дії договору»;
по-друге, позивач протягом 9 місяців роботи не організував належну комунікацію з контрагентами підприємства в частині отримання первинних документів, що зумовило ненадходження до бухгалтерії актів, видаткових накладних та інших первинних документів щонайменше від 21 контрагента на суттєві суми, а після підписання останньої службової записки від 29.10.2025 до бухгалтерії з переліку з 21 документа надано лише 3;
по-третє, позивач не складав обов`язкові протоколи уповноваженої особи, що є прямою вимогою статті 11 Закону України «Про публічні закупівлі», відповідно до якої всі рішення уповноваженої особи оформлюються протоколом незалежно від вартості предмета закупівлі;
по-четверте, позивач не здійснював належне планування закупівель в частині визначення очікуваної вартості, не проводив аналізу кон`юнктури ринку та моніторингу середньоринкових цін.
За результатами першого службового розслідування комісія рекомендувала, враховуючи відсутність попередніх дисциплінарних стягнень, застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді догани.
Судом встановлено, що 20 листопада 2025 року, у перший робочий день після виходу позивача з лікарняного, його ознайомлено з Актом службового розслідування № 01/25 від 12.11.2025, що підтверджується особистим підписом позивача на одному з примірників акту. Того ж дня наказом № 104 к/тм від 20.11.2025 позивача визнано таким, що порушив трудову дисципліну щодо невиконання посадових обов`язків, та наказом № 156/к/тр від 20.11.2025 оголошено догану. Від ознайомлення з наказом про оголошення догани позивач відмовився, що зафіксовано відповідним актом, складеним комісійно.
Судом встановлено, що того ж дня, 20.11.2025, у зв`язку з виявленням нових фактів порушень у ході виконання функцій уповноваженої особи ОСОБА_3 , підприємством видано наказ № 103 к/тм «Про проведення другого службового розслідування». Від ознайомлення з вказаним наказом позивач відмовився, що зафіксовано Актом відмови № 154/1 від 20.11.2025. Також того ж дня позивач відмовився надавати пояснення та документи в межах нового розслідування і до закінчення свого робочого часу залишив робоче місце, що зафіксовано Актом № 156/1 від 20.11.2025.
Судом встановлено, що 21 листопада 2025 року комісія склала Акт службового розслідування № 02/25, яким встановлено 8 нових конкретних фактів порушень, що не були предметом першого розслідування:
перший — позивач систематично не погоджував проєкти договорів із головним юрисконсультом та головним економістом підприємства всупереч вимогам наказу № 59/к/тр від 01.05.2025; зокрема, договори № 15 від 24.02.2025 та № 20 від 18.03.2025 були передані на погодження лише 04.11.2025 — через 8 та 7,5 місяців відповідно;
другий — відсутність організації комунікації з контрагентами спричинила дестабілізацію роботи фінансово-економічного відділу та негативно вплинула на проведення заходів «Місяця чистоти» у листопаді 2025 року;
третій — позивач не здійснював контролю за виконанням договорів, зокрема за договором № 1051267/24 встановлено факт фактичної оплати на суму 17 790,53 грн при ціні договору 12 000,00 грн, тобто перевищення на 5 790,53 грн;
четвертий — позивач не провів обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, незважаючи на відповідне повідомлення та службову записку головного механіка № 127/1 від 01.10.2025 про закінчення строку дії полісів по трьох транспортних засобах 10.10.2025;
п`ятий — позивач не контролював отримання від ініціаторів закупівлі службових записок, документи виявились відсутніми, що свідчить про неналежну організацію закупівельної діяльності;
шостий та сьомий — позивач не провів закупівлі за узагальненими службовими записками від 18.09.2025 (14 найменувань, із яких до 21.10.2025 закуплено лише 3) та від 29.09.2025 (16 найменувань, жодної позиції не закуплено), що спричинило затримки в роботі підприємства;
восьмий — виявлено факти поставки товарів від ТОВ «КОМПЛЕТ ФОРВАРД» та ПП «Оппторг» без укладених договорів у системі Prozorro та без відповідних звітів, а також невиконання позивачем протоколу робочої наради від 20.11.2025 № 7 в частині передачі справ, документів та журналу обліку новій уповноваженій особі.
Судом встановлено, що від ознайомлення з Актом службового розслідування № 02/25 від 21.11.2025 позивач відмовився, що зафіксовано відповідним комісійним актом.
Судом встановлено, що 24 листопада 2025 року наказом № 160/к/тр позивача звільнено з посади управителя з адміністративної діяльності на підставі пункту 3 частини першої статті 40 КЗпП України у зв`язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором, з урахуванням наявного дисциплінарного стягнення у вигляді догани від 20.11.2025. Від ознайомлення з наказом про звільнення позивач також відмовився, що зафіксовано комісійним актом.
Судом встановлено, що у зв`язку з вилученням позивачем журналу обліку договорів та неповерненням матеріального носія (токена) електронного цифрового підпису підприємство звернулося із заявою про кримінальне правопорушення до Відділу поліції № 5 м. Одеси, що підтверджується талоном-повідомленням про реєстрацію заяви № 29453 від 27.11.2025.
На переконання суду, матеріалами справи в їх сукупності підтверджено як наявність підстав для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, так і наявність підстав для подальшого звільнення, а встановлена процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності у цілому відповідала вимогам трудового законодавства, виходячи з наступного.
Суд переконаний, що наявність чотирьох конкретних, детально задокументованих фактів порушення посадових обов`язків, встановлених Актом службового розслідування № 01/25 від 12.11.2025, є достатньою та належною підставою для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани відповідно до статті 147 КЗпП України. Вказана догана позивачем оскаржена не була, а зазначення позивача у судовому засіданні про його незгоду з зазначеною доганою судом оцінюється критично. 
Відповідачем надано належні докази, що ведення журналу обліку договорів олівцем, незважаючи на очевидну неприйнятність такого способу ведення офіційної документації підприємства, є порушенням, яке тривало весь період роботи позивача і свідчить про ігнорування ним вимог щодо належного документального супроводу закупівельної діяльності. 
Ненадходження до бухгалтерії первинних документів від щонайменше 21 контрагента на значні суми підтверджується службовими записками заступника головного бухгалтера та свідчить про реальну шкоду, заподіяну неналежним виконанням позивачем трудових функцій у частині комунікації з контрагентами.
Щодо доводів позивача про те, що службове розслідування проводилося під час його перебування на лікарняному, суд зазначає, що це не перешкоджає проведенню розслідування обставин, що стали підставою для нього. Комісія правомірно зібрала письмові пояснення інших працівників підприємства та дослідила наявну документацію у визначений строк. Стягнення у вигляді догани правомірно застосовано у перший робочий день після виходу позивача з лікарняного — 20.11.2025, коли він особисто ознайомився з Актом службового розслідування № 01/25, поставивши власний підпис на примірнику акту.
Таким чином, суд не вбачає порушень статей КЗпП України при застосуванні до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани.
Суд переконаний, що матеріалами справи підтверджено наявність усіх необхідних умов для правомірного розірвання трудового договору за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України.
Перша умова — наявність чинного дисциплінарного стягнення. Наказом № 156/к/тр від 20.11.2025 позивачу оголошено догану, яка на момент звільнення 24.11.2025 не була знята, не оскаржена та не скасована в установленому порядку.
Друга умова — вчинення нового порушення після застосування попереднього стягнення. Суд відхиляє доводи позивача про те, що порушення, покладені в основу звільнення, є тотожними тим, за які його покарано доганою, та мають виключно «триваючий» характер.
Акт службового розслідування № 02/25 від 21.11.2025, на відміну від першого, встановив 8 нових самостійних фактів порушень, що не були предметом попереднього розслідування. Зокрема, невиконання вимог наказу № 59/к/тр від 01.05.2025 щодо погодження договорів, відсутність страхування транспортних засобів незважаючи на завчасне попередження, факти поставки товарів без оформлення договорів у системі Prozorro — усі ці обставини були виявлені вже після першого розслідування, у ході виконання нової уповноваженої особи ОСОБА_3 своїх функцій. Таким чином, перший і другий акти службових розслідувань охоплюють різні за своїм фактичним складом порушення.
Окрім цього, суд констатує, що після отримання догани 20.11.2025 позивач того ж дня вчинив нові, цілком самостійні дисциплінарні проступки: відмовився ознайомлюватися з наказом про нове службове розслідування № 103 к/тм, відмовився надавати будь-які пояснення та документи комісії і достроково залишив робоче місце до закінчення встановленого робочого часу (факти зафіксовані актами від 20.11.2025 №154/1 та №156/1). Вказані дії позивача, вчинені в день оголошення догани, є самостійним дисциплінарним проступком, що прямо свідчить про систематичний характер невиконання ним трудових обов`язків. Саме після цих нових порушень у роботодавця виникло право на звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України.
Суд констатує, що відповідач дотримався вимог КЗпП України, так позивачу було запропоновано надати пояснення як у рамках першого (06.11.2025), так і другого (20.11.2025) службових розслідувань. 
Суд вважає, що сукупна поведінка позивача, яка включала систематичне ненадання первинних документів, порушення порядку погодження договорів, вилучення службового журналу підприємства, неповернення токена ЕЦП, ігнорування законних наказів керівництва та відмови від передачі справ, ставила під реальну загрозу нормальну закупівельну та фінансово-господарську діяльність підприємства, а тому застосування найсуворішого виду стягнення є співрозмірним характеру і тяжкості вчинених порушень.
Щодо доводів позивача про подвійне притягнення до відповідальності за одне порушення суд зазначає, що матеріалами справи спростовано тотожність порушень, покладених в основу догани та звільнення.
Щодо доводів про триваючий характер порушень суд зазначає, що наведена правова конструкція не може застосовуватися для того, щоб позбавити роботодавця права реагувати на кожен новий виявлений факт порушення. У даній справі роботодавець виявляв нові факти порушень у міру отримання відповідної інформації та вживав заходів дисциплінарного впливу послідовно і в установленому порядку.
Таким чином, суд дійшов висновку, що звільнення позивача ОСОБА_1 відбулося на законних підставах, з дотриманням встановленої процедури та вимог статей 40, 147, 148, 149 КЗпП України, а відтак підстав для задоволення позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вбачається.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Комунального підприємства Одеської міської ради «Узбережжя Одеси» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу – відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя        А.В. Науменко
У зв`язку з перебуванням головуючого судді на лікарняному повний текст рішення виготовлений 08.05.2026 року.

Суддя        А.В. Науменко

27.04.26