Справа № 127/14744/26 
Провадження № 3/127/3117/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Тишківський С.Л., розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , за статтею 122-4 КУпАП, 
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 28.04.2026 серії ЕПР1 № 651882: «25.04.2026 о 09:55 год у місті Вінниця, вулиця Привокзальна, 1, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Tesla Model S д.н.з. НОМЕР_1 , допустила наїзд на припаркований транспортний засіб Volksvagen ID.6 Crozz д.н.з. НОМЕР_2 , після чого залишила місце ДТП до якого була причетна, чим порушила п. 2.10 (а) ПДР».
У судове засідання  ОСОБА_1 з`явилась, факт ДТП заперечила, пояснила, що 25.04.2026 дійсно від`їжджала з вулиці Привокзальна, 1, де працює. Під час руху (здавала заднім ходом) удару чи іншого звуку, який би свідчив про ДТП не відчула, крім того, її автомобіль Tesla обладнаний парктроніками, тому вона не могла не помітити інший транспортний засіб та ДТП. Під час руху, отримала телефонний дзвінок, від водія автомобіля Volksvagen ID.6 Crozz д.н.з. НОМЕР_2 , який в агресивній формі повідомив їй про ДТП та погрожував. Після чого, ОСОБА_1 разом з чоловіком та інспектором поліції, який випадково проїжджав повз, оглянули свій автомобіль, однак, новоутворених пошкоджень не виявили, подряпина на бампері була ще на момент купівлі автомобіля. В подальшому, звернулись до поліції, де їм повідомили, що викликів за фактом ДТП за зазначеною адресою не було, та те, що вона може не хвилюватись та їхати додому, тому вона не залишала місце ДТП навмисно.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП зважаючи на наступне.
До протоколу про адміністративне правопорушення додано копію схеми місця ДТП, копію письмових пояснень ОСОБА_3 від 25.04.2026, копію письмових пояснень ОСОБА_1 від 25.04.2026, копію рапорту поліцейського та копію протоколу про адміністративне правопорушення, який складений відносно ОСОБА_1 за вчинення нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 651884 від 28.04.2026 за статтею 124 КУпАП,25.04.2026 о 09:55 год у місті Вінниця, вулиця Привокзальна, 1, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Tesla д.н.з. НОМЕР_1 , перед початком руху не переконалась що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого допустила наїзд на припаркований транспортний засіб Volksvagen ID.6 Crozz д.н.з. НОМЕР_2 , від чого автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушила п.10.1 та 13.1 ПДР.
Відповідно до статті 9 КУпАП: адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 122-4 КУпАП передбачає відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Вище вказана норма пов`язує настання відповідальності із порушенням конкретних Правил дорожнього руху. Вимога про зупинку передбачена п. 2.10 (а) Правил дорожнього руху, - у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Так, об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю умисної форми вини.
Із пояснень ОСОБА_1 судом встановлено, що вона дійсно не мала умислу залишати місце дорожньо-транспортної пригоди, так як вона, не помітила, що стала учасником ДТП. Про ДТП ОСОБА_1 дізналась після дзвінка ОСОБА_3 , після чого разом з чоловіком та інспектором поліції, який випадково проїжджав повз, оглянула свій автомобіль, новоутворених пошкоджень не виявила. Крім того, одразу, для отримання інформації про можливе ДТП, учасником якого вона ймовірно являється, самостійно звернулась до поліції, де їй повідомили, що викликів за фактом ДТП за зазначеною адресою не було, та те, що вона може не хвилюватись та їхати додому. 
Крім того, пошкодження виявились незначними (лакофарбове покриття), тому ОСОБА_1 об`єктивно могла не помітити факт вчинення ДТП. Про свою причетність до ДТП дізналась пізніше.
Характер незначних пошкоджень дає суду підстави для обґрунтованих сумнівів в тому, що водій ОСОБА_1 усвідомлювала свою причетність до ДТП, а дії ОСОБА_1 одразу після ДТП, вказують на її добросовісну поведінку, та на те, що вона не мала наміру покинути місце ДТП, оскільки, не усвідомлювала свою причетність.
З усього вбачається, що ОСОБА_1 дійсно не усвідомлювала свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди, тобто в неї не було умислу на залишення місця ДТП.
Суд враховує рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010, відповідно до якого адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі й закріплених в статті 62 Конституції України.
Європейський суд з прав людини, у своєму рішенні від 10.02.1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість висунутого проти нього обвинувачення.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 р.), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25).
Положення статті 62 Конституції України встановлюють, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» (Заява № 39598/03) Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно із ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, і ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Зважаючи на вказане суд дійшов висновку, що наданими матеріалами не доведено наявність складу правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП в діях ОСОБА_1 , а тому відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі необхідно закрити.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 122-4, ст.ст. 7, 9, 221, 245, 247, 251, 252, 276, 279, 280, 283, 284, 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності – закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя: