Справа № 548/1439/26
Провадження №1-кп/548/207/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/повний текст/

18 червня 2026 року м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі :
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хорол кримінальне провадження №12026170590000087 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хорол Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення- прокурора ОСОБА_4 
обвинуваченого - ОСОБА_5 
сторони захисту -адвоката ОСОБА_6 
ВСТАНОВИВ:
1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винними у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Судом установлено, що на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №23 від 20.08.2022 (по стройовій частині) ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду стрільця відділення охорони другого взводу охорони другої роти охорони у військовій частині НОМЕР_1 .
Солдат ОСОБА_3 , в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15.02.1995 №62/95-ВР, діючи умисно, вчинив кримінальне правопорушення у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Встановлено, що у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини з корисливих мотивів – отримання грошових коштів.
На реалізацію свого злочинного наміру, 09.03.2026, близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_3 , використовуючи можливості власного мобільного терміналу марки «iPhone» моделі «13» IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 , з карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , через мобільний застосунок у месенджері «Telegram» (багатоплатформенному клауд-месенджері для смартфонів планшетів та ПК, який дозволяє обмінюватися текстовими, голосовими та відеоповідомленнями, наліпками та фотографіями, файлами багатьох форматів), за допомогою чат-боту каналу «BazaRC – ШОП», замовив з метою подальшого розповсюдження особливо небезпечну психотропну речовину.
На виконання умов за результатами вищевказаної переписки ОСОБА_3 , використовуючи мобільний додаток «Приват24» 09.03.2026 о 19 год. 49 хв. здійснив переказ грошових коштів у сумі 13281 грн. із власного банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_5 на картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_6 , в якості оплати за придбання особливо небезпечної психотропної речовини.
Разом з цим, 11.03.2026, близько 07 год. 00 хв., ОСОБА_3 на реалізацію свого єдиного злочинного наміру, у вищевказаному чат-боті каналу «BazaRC – ШОП» месенджера «Telegram», дозамовив особливо небезпечну психотропну речовину за яку, використовуючи мобільний додаток «Приват24» 11.03.2026 о 07 год. 01 хв. здійснив переказ грошових коштів у сумі 12587 грн. із власного банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_5 на банківську картку АТ «Універсал Банк» № НОМЕР_7 , в якості оплати за придбання особливо небезпечної психотропної речовини.
В подальшому, ОСОБА_3 , 12.03.2026 о 11 год. 09 хв., перебуваючи у відділенні №1 ТОВ «Нова пошта» за адресою: вул. Кременчуцька, 19Б-1, м. Хорол, Лубенського району Полтавської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання незаконно придбав (шляхом отримання відправлення за експрес-накладною №20451388278549) особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP у особливо великих розмірах, з метою подальшого збуту.
Надалі, продовжуючи свою злочинну діяльність, на час підшукування покупців та досягнення домовленості щодо ціни та інших умов продажу вказаної особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено – PVP, ОСОБА_3 , незаконно зберігав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено – PVP, після її придбання при собі, з метою подальшого збуту.
12.03.2026 у період часу із 15 год. 58 хв. по 18 год. 26 хв. у місті Хорол Лубенського району Полтавської області по вул. Небесної Сотні біля будинку №57, при огляді місця події у ОСОБА_3 було виявлено та в подальшому вилучено два зіп-пакети з кристалічною речовиною білого кольору, яка відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-26/4817-НЗПРАП від 13.03.2026, містить PVP, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальною масою 74,469 г, що відповідно до наказу МОЗ №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», перевищує особливо великі розміри.
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у особливо великих розмірах.
2. Позиції учасників судового провадження
Прокурор у судовому засіданні підтримав пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення та просив визнати обвинуваченого винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу. Строк відбуття покарання обвинуваченому рахувати з часу фактичного затримання. Питання речових доказів та судових витрат вирішити в порядку ст. 100,124 КПК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину визнав та показав, що 09.03.2026, близько 19 год. 30 хв.,з власного мобільного марки «iPhone» моделі «13» з карткою мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_4 , через мобільний застосунок у месенджері «Telegram» за допомогою чат-боту каналу «BazaRC – ШОП», замовив з метою подальшого розповсюдження особливо небезпечну психотропну речовину. На виконання умов через мобільний додаток «Приват24» здійснив переказ грошових коштів у сумі 13281 грн. в якості оплати за придбання особливо небезпечної психотропної речовини. Крім цього, 11.03.2026, близько 07 год. 00 хв.,у чат-боті каналу «BazaRC – ШОП» месенджера «Telegram», дозамовив особливо небезпечну психотропну речовину за яку здійснив переказ грошових коштів у сумі 12587 грн. із власного банківського рахунку АТ КБ «ПриватБанк», в якості оплати за придбання особливо небезпечної психотропної речовини.Перебуваючи у відділенні №1 ТОВ «Нова пошта» за адресою: вул. Кременчуцька, 19Б-1, м. Хорол, Лубенського району Полтавської області незаконно придбав (шляхом отримання відправлення ) особливо небезпечну психотропну речовину у особливо великих розмірах, з метою подальшого збуту.
Суд з`ясувавши, що фактичні обставини справи, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником не оспорюються, беручи до уваги думку прокурора, який не заперечив проти проведення скороченого судового розгляду, дійшов висновку про недоцільність за таких обставин дослідження доказів відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України і судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що стосуються його особи.
Разом з тим, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, в тому числі щодо позбавлення права оскарження обставин в апеляційному порядку, суд перевірив, що учасники судового провадження та обвинувачений ОСОБА_7 , зокрема, правильно розуміють їх зміст. Крім того, враховуючи, що вищевикладені показання обвинуваченого ОСОБА_7 є чіткими та послідовними, у суду немає жодних сумнівів в добровільності позиції, яка ствердно висловлена обвинуваченим.
За таких обставин, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, і кваліфікує його дії за за ч. 3 ст. 307 ККУ України, як незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини у особливо великих розмірах.
Оскільки в судовому засіданні з пояснень сторони захисту встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 визнавав провину у вчиненому, що демонструє і дотепер, всіляко сприяв слідству на досудовому розслідуванні, жодним чином не порушив обов`язків, покладених на нього законом, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, що не заперечував і прокурор, суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. При цьому обставин, які б обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.
3. Мотиви суду і докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Згідно ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази суд визнає належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки, ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
Кримінальній відповідальності за ст. 307 КК України підлягає загальний суб`єкт, а саме будь-яка фізична, осудна особа, яка досягла 16 річного віку.
З наданих сторонами документів, встановлено, що обвинувачений є фізичною осудною особою, а також на момент вчинення інкримінованого діяння досяг 16 річного віку.
Суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_7 на час вчинення злочину страждав яким-небудь психічним захворюванням чи перебував в стані фізіологічного афекту або ж в іншому емоційному стані, який би істотно вплинув на його поведінку.
За таких обставин, суд констатує, що психічний стан обвинуваченого вказує на здатність повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними, а відтак у суду відсутні сумніви щодо осудності обвинуваченого.
Об`єктом злочину, передбаченого ст. 307 КК України, є встановлений з метою захисту здоров`я населення порядок обігу наркотичних засобів або психотропних речовин. Обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів - це види діяльності з: культивування рослин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, розроблення, виробництва, виготовлення, зберігання, перевезення, пересилання, придбання, реалізації (відпуску), ввезення на територію України, вивезення з території України, транзиту через територію України, використання, знищення наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів наркотичних засобів і психотропних речовин, включених до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, що дозволяються і контролюються згідно з Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовин і прекурсори».
У цій справі обвинувачений в порушення встановленого порядку придбав та зберігав з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину з метою збуту, що відповідає ознакам безпосереднього об`єкту злочину, передбаченого ст. 307 КК України.
Таким чином, суд прийшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 усіх ознак складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.
Вирішуючи питання призначення покарання, суд звертає увагу на таке.
Відповідно до ст. 50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Згідно ч.1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд умотивовуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.
Призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Оскільки жодних обмежень щодо характеристики особи у ст. 69 КК України не встановлено, то можна дійти висновку, що всі дані, що характеризують особу винного (як ті що пов`язані, так і такі, що не пов`язані зі вчиненням злочину) необхідно оцінювати при вирішенні питання про можливість призначення більш м`якого покарання. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. Покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК України, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК України, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо. (вказане узгоджується з приписами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та висновками постанови Першої судової палати ККС ВС від 17.09.2019 у справі № 744/884/17 (провадження № 51-8413км18).
Із врахуванням викладеного, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд враховує тяжкість вчинених ним злочинів, їх характер та ступінь суспільної небезпеки, спосіб вчинення, мету та мотиви вказаних діянь. Хоча кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим є небезпечними, оскільки вчинені у сфері обігу наркотичних та психотропних речовин, однак жодних суттєвих негативних наслідків у результаті його дій не завдано, оскільки реалізація наркотичних речовин контролювалась співробітниками правоохоронних органів. При цьому, обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому визнав повністю, не заперечував обставин, які викладені в обвинувальному акті, у зв`язку з чим кримінальне провадження розглянуто в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Під час допиту висловлював щирий жаль з приводу скоєного, зазначав про недопущення подібного в майбутньому та вказував на готовність понести покарання. Тож все вищеописане в сукупності з характеризуючими даними ОСОБА_7 , який несудимий, має на утриманні батька похилого віку, документальні дані про звернення останнього за психіатричною та наркологічною допомогою, чи про притягнення до адміністративної відповідальності та будь-які негативні характеристики обвинуваченого відсутні, що на думку суду істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів.
Встановивши наявність обставин, які пом`якшують покарання, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням обставин кримінального провадження, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, суд дійшов переконання, що зазначене дає право призначити ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України шляхом призначення основного покарання нижче від найнижчої межі, встановлених в санкціях статтей (санкції частини статті) Особливої частини КК України за вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення.
Водночас відповідно до ч. 2 ст. 69 КК України на підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з формулюванням обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_7 дійсно вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, санкція якого регламентує обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна. 
Призначення такого покарання, на думку суду, перебуватиме у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами вчинених злочинів, відповідатиме його меті й не потягне за собою порушення засад виваженості, включатиме дотримання розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. Крім того, таке покарання забезпечить реалізацію принципу пропорційності як одного зі складових елементів верховенства права відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність призначення покарання, що відповідає тяжкості правопорушення і не стає для особи «надмірним індивідуальним тягарем» (рішення ЄСПЛ у справах: «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, заява № 10249/03; «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 року, заява № 68443/01; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 року, заява № 58254/00; «Ізмайлов проти Росії» від 16 жовтня 2008 року, заява № 20311/02).
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
З метою забезпечення в подальшому виконання вироку, суд вважає за необхідне залишити щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
Згідно із ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення спеціалістів, експертів спеціалізованих державних установ, проведення експертизи (обстежень і досліджень) за дорученням слідчого судді або суду здійснюються за рахунок коштів, що за цільовим призначенням виділяються таким установам із Державного бюджету України.
Ч. 2 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Згідно з вимогами ст. 100, 124, 174 КПК України суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення судових експертиз, які слід стягнути з обвинуваченого у повному обсязі, а також скасовує арешт, накладений на майно.
Відповідно до п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Тож, згідно з вимогами ст. 96-1, 96-2 КК України судом застосовується спеціальна конфіскація щодо мобільного телефону Iphone 13, IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ України» НОМЕР_4 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31, 176-179, 369 371, 373 376, 394, 395 КПК України, суд -
З А С У Д И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією усього майна, яке є його власністю.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою  ОСОБА_3 залишити без змін до вступу вироку в закон ну силу.
Строк відбуття покарання обвинуваченому  ОСОБА_3 , рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 14 години 57 хвилин 12 березня 2026 року, згідно протоколу затримання.
Стягнути з обвинуваченого  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хорол Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України на користь держави процесуальні витрати на проведення судових експертиз в розмірі 15136,02 грн.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Хорольського районного суду Полтавської області від 13.03.2026 року на два зіп-пакети з кристалізованою речовиною білого кольору; мобільний телефон Iphone 13, IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ України» НОМЕР_4 ; тест SYNTHETICS TEST; тест MULTI-DRUG TEST за допомогою, якого встановлено походження вилученої речовини; тряпчаний гаманець; 52 порожніх зіп-пакетів однакового розміру; 4 порожні зіп-пакет із залишками білої речовини; 3 пластикові та 2 металеві ємності із залишками білої речовини; 5 металевих предметів схожих на ложки.
Після набрання вироком законної сили, речові докази:
- мобільний телефон Iphone 13, IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 із сім-картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ України» НОМЕР_4 - конфіскувати в дохід держави.
- два зіп-пакети з кристалізованою речовиною білого кольору; тест SYNTHETICS TEST; тест MULTI-DRUG TEST за допомогою, якого встановлено походження вилученої речовини; тряпчаний гаманець; 52 порожніх зіп-пакетів однакового розміру; 4 порожні зіп-пакет із залишками білої речовини; 3 пластикові та 2 металеві ємності із залишками білої речовини; 5 металевих предметів схожих на ложки, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області - після набрання вироком законної сили - знишити;
- речовину білого кольору, яка містит PVP, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено,загальною масою 74,469 г, упаковану у сейф пакет 6714844, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області- після набрання вироком законної сили - знишити;
- інформації на CD-R та DVD - R дисках надані ПрАТ " ВФ Україна", АТ КБ "Приват Банк", АТ "Універсал Банк", ТОВ "Нова Пошта", які знаходяться при матеріалах кримінального провадження №12026170590000087 - після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження №12026170590000087.
Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку через Хорольський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору.

  	Головуючий	ОСОБА_1