Справа № 361/7330/24 
Провадження № 2/361/4583/24 
06.08.2025 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
06 серпня 2025 року м. Бровари 
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючої судді Гізатуліної Н.М. 
за участю секретаря судового засідання Охріменко Є.І.
представника позивача Журавель Р.О.
представника відповідача Гладишка Ю.П.
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
УСТАНОВИВ:
Адвокат Журавель Р.О. від імені та в інтересах ОСОБА_1 подала зазначений позов. 
Позов мотивувала тим, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
18 липня 2023 року близько 14 год. 35 хв. у м. Бровари на вул. Олега Онікієнка ОСОБА_2 керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_3 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Броварської Сотні на заборонений червоний колір та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався на вул. Броварської Сотні на зелений сигнал світлофору. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі – ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження. 
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_3 , була застрахована відповідно до договору страхування № ЕР-213202445, укладеного із Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» (далі – ТДВ «СК «ГАРДІАН»). 
20 липня 2023 року ОСОБА_1 подав до ТДВ «СК «ГАРДІАН» повідомлення про ДТП відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», а 26 липня 2023 року – заяву про виплату страхового відшкодування.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2023 року у справі № 361/6241/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КупАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.
Суб`єкт оціночної діяльності Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , на підставі договору з ОСОБА_1 , з метою визначення матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП, 04 вересня 2023 року № 556/09-23 склав Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу.
Відповідно до зазначеного Звіту станом на дату ДТП 18 липня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Kangoo становить – 33 223,34 грн; відновлювального ремонту, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, – 76 127,63 грн; ринкова вартість автомобіля, без урахування аварійних пошкоджень, – 237 558,17 грн; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту, з урахуванням зносу, зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, – 30 158,75 грн.
Таким чином, відповідно до вказаного Звіту вартість матеріального збитку заподіяного позивачу становить 109 350,97 грн, з яких вартість відновлювального ремонту – 76 127,63 грн та вартість матеріального збитку – 33 223,34 грн. 
07 жовтня 2023 року між Фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 , підписано акт приймання-передачі послуг з ремонту автомобіля на загальну суму 135 335 грн. Того ж дня вартість ремонту автомобіля оплачена у повному обсязі, що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру.
Таким чином, фактичний розмір витрат (фактичний розмір шкоди) понесених ОСОБА_1 , у зв`язку з ремонтом автомобіля, після ДТП складає 135 335 грн. 
13 жовтня 2023 року ТДВ «СК «ГАРДІАН» сплатило страхове відшкодування на корить ОСОБА_1 у розмірі 31 812,53 грн. 
Вважає, що саме ОСОБА_2 , як особа, що винна у вчиненні ДТП повинен сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром витрат (фактичним розміром шкоди) та страховою виплатою у розмірі 103 522, 47 грн. 
Враховуючи викладене просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром витрат (фактичним розміром шкоди) та страховою виплатою у розмірі 103 522, 47 грн та понесені судові витрати.
Ухвалою суду від 26 вересня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 
Ухвалою суду від 20 березня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. 
Розгляд справи відкладався неодноразово з різних підстав. 
У судовому засіданні представник позивача адвокат Журавель Р.О. позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити у повному обсязі, з мотивів викладених у позовній заяві.
Представник відповідача адвокат Гладишко Ю.П. проти позовних вимог заперечував, вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 04 вересня 2023 року № 556/09-23 вартість матеріального збитку завданого позивачу становить 33 223,34 грн, фактично ця сума відшкодована страховою компанією. Зауважив, що Акт приймання-передачі послуг від 07 жовтня 2023 року № MRD-6241-1140171 складений Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 не може бути доказом розміру матеріальної шкоди, крім того перелік робіт не співпадає з переліком робіт та пошкоджень, які були визначені оцінювачем. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з принципом диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а. с. 13).
18 липня 2023 року близько 14 год. 35 хв. у м. Бровари на вул. Олега Онікієнка ОСОБА_2 керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_3 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Броварської Сотні на заборонений червоний колір та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався на вул. Броварської Сотні на зелений сигнал світлофору. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.8.7 Правил дорожнього руху, що є у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 серпня 2023 року у справі № 361/6241/23 ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн (т. 1 а. с. 27).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Преюдиційні факти це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.
Отже, наявність вини у діях ОСОБА_2 настанні дорожньо-транспортної пригоди у даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.
Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_3 , на момент ДТП, була застрахована відповідно до договору страхування № ЕР-213202445, укладеного із ТДВ «СК «ГАРДІАН» (а. с. 20). 
20 липня 2023 року ОСОБА_1 подав до ТДВ «СК «ГАРДІАН» повідомлення про ДТП відповідно до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності», а 26 липня 2023 року – заяву про виплату страхового відшкодування (а. с. 21 –23).
У відповідь на адвокатський запит ТДВ «СК «ГАРДІАН» повідомлено, що розмір страхового відшкодування щодо події, яка сталася 18 липня 2023 року, у якій було пошкоджено автомобіль Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок зіткнення з автомобілем ЗАЗ 110307, державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 31 812,53 грн.
Указано, що сума матеріального збитку на дату оцінки з урахуванням ПДВ складає 39 243,04 грн, розраховується таким чином: вартість ремонтно-відновлювальних робіт – 13 860 грн; вартість необхідних для ремонту матеріалів – 4 680,19 грн; вартість складових, що підлягають заміні під час ремонту – 69 009,49 грн; коефіцієнт амортизаційного зносу складників – 0,7 %. Таким чином, сума матеріального збитку з ПДВ складає 39 243,04 грн.
Сума матеріального збитку без урахування ПДВ на матеріали та запасні частини складає 35 012,53 грн. 
Франшиза за договором страхування становить 3 200 грн. Отже, розмір страхового відшкодування становить 35 012,53 – 2300 = 31 812,53 грн. 
Відповідно до платіжної інструкції від 13 жовтня 2023 року № 189020 ТДВ «СК «ГАРДІАН» перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 31 812,53 грн, згідно із страхового акту № G-27920-1 за пошкоджений автомобіль Renault Kangoo, державний номерний знак НОМЕР_1 (а. с. 24).
Зарахування коштів ОСОБА_1 також підтверджується випискою АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 25).
Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, який складений суб`єктом оціночної діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , 04 вересня 2023 року № 556/09-23, станом на дату ДТП 18 липня 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Kangoo становить – 33 223,34 грн; відновлювального ремонту, без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, – 76 127,63 грн; ринкова вартість автомобіля, без урахування аварійних пошкоджень, – 237 558,17 грн; розмір витрат на проведення відновлювального ремонту, з урахуванням зносу, зменшений на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, – 30 158,75 грн (а. с. 28 – 52).
Відповідно до Акту приймання-передачі послуг від 07 жовтня 2023 року № MRD-6241-1140171 Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , виконав роботи з ремонту автомобіля загальну суму 135 335 грн. Того ж дня вартість ремонту автомобіля оплачена у повному обсязі, що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру (а. с. 53 –56).
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Згідно із ч. 1 та 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
У ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.
Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує: страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати, деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком замість завдавача шкоди.
Тому, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування.
Верховний Суд у постанові № 369/3461/17 від 09 жовтня 2019 року дійшов висновку про те, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 359/2309/17 вказано, що системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Таким чином, обов`язок винуватця ДТП щодо відшкодування шкоди є субсидіарним (додатковим) і виникає виключно тоді, коли розмір шкоди перевищує встановлений законом або договором ліміт відповідальності страховика. Якщо матеріальний збиток знаходиться в межах ліміту його відшкодування покладається на страхову компанію.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).
У ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1 3 ст. 89 ЦПК України).
Установивши, що ОСОБА_1 у визначений законом строк подав до ТДВ «СК «ГАРДІАН» повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування, визначений розмір матеріального збитку не оспорював та отримав страхове відшкодування, суд дійшов висновку про те, що позивач фактично підтвердив, що його матеріальний збиток повністю відшкодований. 
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 не надав доказів того, що ліміт полісу ОСОБА_2 за даним страховим випадком був вичерпаним, що саме по собі виключає відшкодування ним коштів відповідно до ст. 1194 ЦК України. 
На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у позові.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст. ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд 
УХВАЛИВ:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Н.М. Гізатуліна