справа № 619/1692/26
провадження № 2/619/1257/26

РІШЕННЯ
іменем України
08 червня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Айкон Дебт Коллекшн» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 697064 від 28.06.2021, у загальному розмірі 14324 гривень, витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 гривень.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Джобер» (первісний кредитодавець) та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи у мережі Інтернет на офіційному веб-сайті було укладено Кредитний договір № 697064. 
За умовами договору Відповідачу було надано кредит у розмірі 4 000 гривень строком на 29 календарних днів, тобто до 26.07.2021 року включно, зі сплатою фіксованої процентної ставки у розмірі 1,90% від суми кредиту за кожен день користування коштами.
Первісний кредитодавець виконав свої зобов`язання в повному обсязі, здійснивши безготівковий переказ грошових коштів на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної Відповідачем. 
Проте Відповідач порушила умови Договору, у визначений строк кошти не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила, внаслідок чого утворилася заборгованість. 
Надалі право вимоги за вказаним правочином перейшло до ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» на підставі Договору відступлення права вимоги та Платіжного доручення при відступленні прав вимоги, що підтверджує повну оплату за відступлені права. 
У зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань, Позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за тілом кредиту, нараховані проценти, а також судові витрати.
Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 26.12.2025 року загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 14324 гривень, з яких:
-4000 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту;
-10 324 гривень - прострочена заборгованість за відсотками.
Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.
Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторони про інше.
Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідач повідомлена про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками 26.03.2026, заяв чи будь-яких пояснень щодо розгляду справи до суду не надавала (а.с. 25).
У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається такою, що належним чином повідомлена судом про розгляд вказаної справи.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
Статтею 1054 ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Матеріали справи свідчать, що 28.06.2021 року ОСОБА_1 пройшла процедуру реєстрації на офіційному веб-сайті первісного кредитодавця https://topcredit.ua та процедуру ідентифікації, що підтверджується Довідкою про ідентифікацію.
У той же день, 28.06.2021 року, Відповідач ознайомилась із Паспортом споживчого кредиту, підтвердивши отримання інформації про умови кредитування електронним цифровим підписом із одноразовим ідентифікатором G1671. Після цього між ТОВ «ФК «Джобер» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 697064 в електронній формі. 
Згідно з п. 1.2, 1.3 та 1.4 Кредитного договору, Кредитодавець надав Позичальникові грошові кошти у розмірі 4 000 гривень на строк з 28.06.2021 року по 26.07.2021 року включно зі сплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 1,90% в день. 
Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, чиста сума кредиту склала 4 000,00 грн, а нараховані проценти за плановий строк користування (29 днів) - 2 204 гривень. 
Факт виконання ТОВ «ФК «Джобер» обов`язку щодо надання кредиту підтверджується списанням коштів з рахунку кредитора та їх перерахуванням у безготівковій формі на банківську картку Відповідача, а також наданою Банком інформацією, на запит суду про витребування доказів.
Також встановлено, що право вимоги за Кредитним договором № 697064 від 28.06.2021 року перейшло від ТОВ «ФК «Джобер» до Позивача - ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн» на підставі Договору відступлення права вимоги. 
Факт реального набуття права вимоги та оплати за цим правочином підтверджується доданим до матеріалів справи Платіжним дорученням при відступленні прав вимоги. 
Таким чином, Позивач є правомірним новим кредитором у спірних правовідносинах.
Відповідач грошові кошти у встановлений договором строк (до 26.07.2021 року) не повернула, доказів протилежного суду не надано.
Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд керується положеннями Цивільного кодексу України (ЦК України), Законів України «Про електронну комерцію» та «Про споживче кредитування».
Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. 
Статтею 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними електронними засобами зв`язку. Правочин вважаться вчиненим у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції укласти договір (оферти) однієї сторони та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону.
Статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Як вбачається з матеріалів справи та змісту самого Кредитного договору № 697064, його укладено дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора, а Відповідач підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог діючого законодавства. Згідно з п. 9.1 Договору, цей правочин за своїми наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Належна ідентифікація клієнта перед укладенням правочину підтверджена Довідкою про ідентифікацію. Таким чином, договір є чинним, укладеним у встановленому законом порядку та породив для сторін взаємні права та обов`язки.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України встановлює, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Аналізуючи умови договору щодо нарахування процентів, суд зазначає, що за загальним правилом (ст. 1048 ЦК України) кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
У пункті 1.4 Кредитного договору сторони погодили фіксовану процентну ставку в розмірі 1,90% від суми кредиту в день.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду та врахованої Харківським апеляційним судом, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється зі спливом визначеного договором строку кредитування. Оскільки строк кредитування встановлено до 26.07.2021 року, правомірним є нарахування процентів у межах цього строку, що відображено в узгодженому сторонами Графіку платежів. 
У зв`язку з відсутністю доказів повернення Відповідачем суми кредиту як первісному кредитору, так і новому кредитору (Позивачу), вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 4 000 гривень та нарахованих за строк дії договору процентів є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Стосовно переходу права вимоги від ТОВ «ФК «Джобер» до ТОВ «ФК «Айкон Дебт Коллекшн», суд керується п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, де зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Пунктом 5.2.9 Кредитного договору чітко передбачено право Кредитодавця передати іншій особі свої права кредитора за правочином відступлення права вимоги або факторингу без згоди Позичальника. 
Надані Позивачем Договір відступлення права вимоги та Платіжне доручення належним чином підтверджують легітимність набуття ним статусу кредитора щодо Відповідача.
Отже, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.
За таких обставин, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
У свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача.
Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
При цьому відповідач, жодних заперечень не надала.
Позивач ставить питання про стягнення заборгованності з відповідача за кредитним договором № 697064 від 28.06.2021, у загальному розмірі 14324 гривень, з яких: 4000 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 324 гривень - прострочена заборгованість за відсотками.
Ця сума підлягає стягненню з відповідача.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 узятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконала, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості або його часткового погашення не надала, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі розмірі 14324 гривень, з яких: 4000 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 324 гривень - прострочена заборгованість за відсотками.
Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2 662,40 гривень, сплачених під час подачі позовної заяви в електронному виді через підсистему ЄСІТС - Електронний Суд.
Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків.
У позовній заяві позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат на правову допомогу, 12.04.2026 від представника позивача надійшла заява про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 13 000, до якої долучено відповідні докази.
За змістомстатті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Позивачем у якості доказів на підтвердження підстав для стягнення 13000 гривень за надання правничої допомоги надано: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю; акт про надання правгичої допомоги; Доказ оплати правничої допомоги; опис; рахунок; список відправлень.
Під час вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу суд у кожному конкретному випадку виходить із фактичних обставин окремо взятої справи, її доказової бази, ураховує складність справи, обсяг і складність виконаної адвокатом роботи, значимість таких дій у справі із дотриманням принципу співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру. Без дотримання зазначених вимог рішення суду не може вважатися законним і справедливим.
Саме про такий підхід у питання витрат на професійну правничу допомогу висловив Верховний Суд у додатковій постанові від 07 серпня 2024 року в справі № 686/18768/22.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Проте суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц, від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц, від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.
При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у цій справі суд приймає до уваги характер спірних правовідносин, незначну складність справи, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Також суд зауважує, що надані адвокатом послуги є для нього типовими в силу укладеного із позивачем договору про надання правової допомоги, який свідчать про надання адвокатським об`єднанням аналогічної правової допомоги за іншими кредитними договорами, а відтак зазначене не потребує витрат значного часу на складання документів та визначення правових позиції.
Отже, враховуючи вищевказане та беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських витрат, фактично надані види послуг, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову, вартість послуг є завищеною, тому дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень.
Саме такий розмір професійної правничої допомоги, на переконання суду, буде відповідати обсягу наданих послуг, а також вимогам розумності та справедливості.
Керуючись ст. 2, 4, 12, 1, 76, 77, 78, 81, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. 509, 526, 553, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживанн зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ: 44002941, юридична адреса: 01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, інше нежитлове приміщення 1008), заборгованості за кредитним договором № 697064 від 28.06.2021, у загальному розмірі 14324 гривень, з яких: 4000 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 10 324 гривень - прострочена заборгованість за відсотками. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживанн зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ: 44002941, юридична адреса: 01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, інше нежитлове приміщення 1008), витрати за сплату судового збору у розмірі 2 662,40 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживанн зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ: 44002941, юридична адреса: 01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, інше нежитлове приміщення 1008), витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 гривень. 
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного суду.
Реквізити учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», код ЄДРПОУ: 44002941, юридична адреса: 01042, Україна, м. Київ, вул. Саперне Поле, буд. 12, інше нежитлове приміщення 1008, e-mail: icondebtcollection@ukr.net (має зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС);
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживанн зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. С. Овсянніков