Справа № 302/1785/25 
Провадження № 2/302/495/26 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі: 
головуючого судді Повідайчика О.І.,
секретаря судового засідання Куруц В.І.,
розглянувши в залі судових засідань в селищі Міжгір`я Закарпатської області, в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі – ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», позивач, кредитор) в особі представника Столітній М.М. звернулося до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за договором №5083174 про надання споживчого кредиту від 03.11.2024 у розмірі 94 200 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі – ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», первісний кредитор) та ОСОБА_1 03.11.2024 в електронній формі було укладено договір №5083174 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 15 000,00 грн, строком на 360 днів – з 03.11.2024 по 29.10.2025. Умовами договору передбачено сплату процентів за користування кредитними коштами. Первісний кредитор виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_1 та надав йому кредит, натомість відповідач допустив порушення виконання зобов`язань – не повернув кредитні кошти, нараховані проценти та неустойку. Пунктом 1.2.1. Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору). Враховуючи, зазначені вище умови Договору, 03.11.2024 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору №5083174 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.11.2024 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору). Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 5000 грн. Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК». Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 20000 грн.
31.07.2025 ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» уклало з ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» договір факторингу № 31/07/2025, яким відступило право вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 5083174 від 03.11.2024 року загальна сума заборгованості склала 76200 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 20000 грн., заборгованості за процентами – 46200 грн., штрафні санкції 10000 грн., та штрафні санкції – 10 000 грн. Посилаючись на наведені обставини й відповідні їм положення договору та приписи діючого законодавства, у зв`язку з невиконанням позивачем взятих на себе зобов`язань – позивач звернувся з цим позовом до суду й просив стягнути з ОСОБА_1 суму 94 200 грн, з яких: 20 000 грн – основний борг, 46200 грн та 18 000 грн – проценти та 10 000 грн – штрафні санкції, а також 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 10 000 грн – понесених витрат на правову допомогу.
Ухвалою судді від 29 грудня 2025 року було відкрито провадження в справі й постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 23 січня 2026 року на адресу суду було повернуто поштове повідомлення, яким було надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача ухвалу про відкриття провадження в справі. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вказана ухвала вважалась врученою ОСОБА_1 зазначеного дня. Водночас з метою забезпечення обізнаності відповідача з розглядом судом справи – ухвалою суду від 27 січня 2026 року було постановлено продовжити подальший розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін і призначено судове засідання на 17 лютого 2026 року та 05 березня 2026 року про що, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідача повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
Учасники в судове засідання не з`явились. Відповідач відзиву на позов до суду не надсилав. Позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відтак суд постановив провести заочний розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження
Заочним рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05 березня 2026 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» суму заборгованості в розмірі 84 200 грн (вісімдесят чотири тисячі двісті гривень 00 коп.), з яких сума кредиту – 20 000 грн та сума процентів за користування кредитом – 64 200,00 грн, а також на часткове відшкодування понесених ним судових витрат суму 6 605,94 грн (шість тисяч шістсот п`ять гривень 94 коп.). В решті позову відмовлено.
06 травня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного судового рішення від 05.03.2026.
В обґрунтування вимог заяви про перегляд заочного рішення стверджував, що заочне рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.03.2026 в справі № 302/1785/25 належить скасувати у зв`язку тим, що він не з`явився на розгляд справи з поважних причин і не зміг надати докази перебування на військовій службі під час укладення й виконання кредитного договору, при цьому такі докази й обставини мають істотне значення для правильного вирішення спору.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02 червня 2026 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.03.2026. Заочне рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 05.03.2026 по справі №302/1785/25 скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на на 19 червня 2026 року.
Сторони, які були належним чином і своєчасно повідомлені про дату, час і місце судового розгляду в судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв чи клопотання до суду не подавали. Відповідач відзив на позов не подав.
Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 228 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
З врахуванням належного повідомлення сторін про судовий розгляд, відсутності відомостей про поважні причини неявки, а також будь-яких заяв і клопотань від учасників суд уважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.
Повно та всебічно розглянувши надані позивачем документи та матеріали на обґрунтування заявлених ним вимог, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.
03 листопада 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (надалі –ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», первісний кредитор) та ОСОБА_1 (надалі – Відповідач) укладено Договір № 5083174 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір). На умовах, встановлених Договором, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язався надати Споживачу кредит у гривні (далі - кредит), а Споживач зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Згідно з п. 1.13 Договору перед його укладенням була здійснена електронна ідентифікація споживача для входу в особистий кабінет, було проведено ідентифікацію та верифікацію споживача – отримання через систему BankID НБУ ідентифікаційних даних. За взаємною згодою, сторони погодили такі умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту – кредит, сума кредиту складає 15 000 грн; згідно із п. 1.3. Договору строк кредиту 360 днів: з 03.11.2024 по 29.10.2025; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 20 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає кредит у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_2 , яку Відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. 
Договір було підписано в інформаційно-комунікаційній системі первісного кредитора, ОСОБА_1 підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «72250».
Згідно з п.3.1. Договору, Проценти, що нараховуються за цим Договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод “факт/факт”. Пунктом 1.4.1. Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,00% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3. Договору. Пунктом 1.4.2. передбачено знижену процентну ставку, яка становить 0,30% в день та застосовується на наступних умовах. Якщо Споживач до 22.11.2024 сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Відповідно до п. 5.1. Договору, сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку визначеного в пп.5.3. Договору
Пунктом 1.2.1. Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою Сторін сума кредиту може бути збільшена, про що Сторонами укладається Додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору).
Враховуючи, зазначені вище умови Договору, 03.11.2024 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 5083174 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 03.11.2024. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору). Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 5000 грн. Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит в сумі 5000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «ПЕЙТЕК» Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 20000 грн. Відповідно до реквізитів Додаткового договору № 5083174 від 03.11.2024, укладеного між сторонами, Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «36431».
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані їй позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
Частиною 1 ст.1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.ч.1-2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.ч.3-6,8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч.12 ст.11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений; сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину, а кредитні кошти не були б перераховані відповідачу. 
Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Універсальні платіжні рішення" (iPay) від 01.08.2025 № 201-0108 03.11.2024 02:18:08 на суму 15000,00 (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн, номер картки НОМЕР_3 , номер транзакції в системі iPay.ua – 555749489, призначення платежу: Зарахування 15000 грн на карту НОМЕР_1 ..
З відповіді АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» від 12.01.2026, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в банку емітовано карту № НОМЕР_3 на яку 03.11.2024 було зарахування коштів на суму 5 000,00 грн. 
Установленими фактичними даними, на підставі належних і допустимих доказів, які в своїй сукупності є достатніми, достовірно доводиться факт укладення 03 листопада 2024 року в електронній формі між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 . Договору №5083174 про надання споживчого кредиту та його фактичного виконання з боку позикодавця.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.
Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
В позовній заяві позивач зазначив, що відповідач має заборгованість перед ним за Договором № 5083174 від 03.11.2024 загальна сума заборгованості склала 76200 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту – 20000 грн, заборгованості за процентами – 46200 грн, штрафні санкції 10000 грн.
Умовами Договору, передбачено, що відповідно до п. 5.1.3. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди Споживача.
Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 31 липня 2025 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №31/07/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. 
Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Положеннями статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 
За приписами статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. 
Згідно зі статтею 1080 ЦК України презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. 
За правилом статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. 
У даній справі, відступлення прав вимоги за вищевказаним кредитним договором було здійснено шляхом укладення Договору факторингу про відступлення ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» належне йому право вимоги. 
Враховуючи зазначене, позивач стверджував, що відповідно до укладеного Договору факторингу № 31/07/2025 від 31 липня 2025 року до нього перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 5083174 від 03.11.2024 загальна сума заборгованості склала 76200 грн, з якої заборгованість з тіла кредиту – 20000 грн, заборгованості за процентами – 46200 грн, штрафні санкції 10000 грн.
Позивач нарахував відсотки за користування кредитними коштами в межах строку кредитування. 
Умовами договору було встановлено такий порядок нарахування процентів. Тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1,00 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. Знижена процентна ставка 0,305% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач до 22.11.2024, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Споживач, як учасник Програми лояльності, отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.
У позовній заяві позивач визнав, що у період з 03.11.2024 по 31.07.2025 Відповідачем здійснено оплати на рахунок Первісного кредитора в розмірі 5185 грн, які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0 грн та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 5185 грн. З врахуванням положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд уважає обставину щодо факту проведення відповідачем сплати грошових коштів установленою.
Водночас суд бере до уваги, що в заяві від 06.05.2026 ОСОБА_1 заявив, що визнає факт отримання кредиту, водночас заперечує правомірність нарахування процентів, пені та комісій.
В частині заперечення суми нарахованих процентів посилається на те, що на період укладення договору та виконання зобов`язання проходив військову службу та брав участь у бойових діях, а тому вимоги про стягнення з нього нарахованих процентів, штрафу, пені й комісії є необґрунтованими, відповідно до п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зокрема стверджує, що проходив військову службу в період з 26.02.2022 по 24.12.2024. 
Факт проходження ОСОБА_1 військової служби з 26.02.2022 по 24.12.2024 підтверджується відомостями військового квитка (т. 2 а.с. 33).
Відповідно до частини 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
З огляду на те, що відповідач перебував на військовій службі у Збройних Силах України в період з 26.02.2022 по 24.12.2024, відповідно до положень частини 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за період з 03.11.2024 по 24.12.2024 правові підстави для нарахування процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за кредитним договором – відсутні. Відтак вимоги щодо сплати відповідачем за вказаний період процентів та неустойки не ґрунтуються на положеннях закону, а тому задоволенню не підлягають Окрім цього суд зауважує, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві й перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Суд бере до уваги визнання позивачем факту сплати відповідачем у вказаний період на користь кредитодавця сум: 1 185,00 грн – 22.11.2024 та 4 000,00 грн – 12.12.2024. Враховуючи, що в зазначений період кредитодавець не вправі був нараховувати відсотки за користування кредиту – зазначена сума 5 185,00 зараховується як погашення основного боргу, внаслідок чого сума останнього зменшилась до 14 815,00 грн ( 20 000,00 грн – 5 185,00 грн).
Позивач стверджував, що відповідно до укладеного Договору факторингу від 31.07.2025 року №31/07/2025 року до нього перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 5083174 від 03.11.2024 року загальна сума заборгованості склала 76200 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту – 20000 грн., заборгованості за процентами – 46200 грн., штрафні санкції 10000 грн. Тобто станом на 31 липня 2025 року було нараховано проценти в загальній сумі 46 200,00 грн.
Враховуючи відсутність підстав для нарахування процентів за користування кредитними коштами за період військової служби – по 24.12.2024 й беручи до уваги факт зменшення основного боргу до 14 815,00 грн, обґрунтованим за період до укладення договору факторингу (з 25.12.2024 по 31.07.2025 – тривалістю 219 днів) є розмір процентів у сумі 32 444,85 грн (14815,00 грн х 1% х 219 днів). Водночас належить взяти до уваги визнання позивачем фактів проведення відповідачем оплати на користь кредитодавця грошових сум: 1 000,00 грн – 03.01.2025, 2 000,00 грн – 23.01.2025, 3 000,00 грн – 12.02.2025, 4 000,00 грн – 04.03.2025, що разом становить 10 000,00 грн. Відтак розмір нарахованих з 25.12.2024 по 31.07.2025 процентів у сумі 32 444,85 грн належить зменшити на суму 10 000,00 грн, яка була погашена відповідачем за цей період. За таких обставин кредитодавець міг відступити й відступив позивачу за договором факторингу дійсне право вимоги на суму заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 22 444,85 грн.
Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача неустойки в сумі 10 000,00 грн суд звертає увагу на тому, що позовна заява не містить обґрунтування нарахування вказаної неустойки, зокрема підстав, періоду та її розрахунку. 
Водночас суд зауважує, що відповідно до чинної норми п. 18 розділу «Прикінцеві й перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Зазначена норма цивільного законодавства є чіткою, однозначною і передбачуваною та не містить винятків і виключень.
Зважаючи на викладене вимоги в частині стягнення неустойки 10 000,00 грн не ґрунтуються на вимогам закону, а тому право вимоги в цій частині не могло бути передано через недійсність зазначених вимог.
На підставі наведеного суд висновує, що до позивача, відповідно до укладеного Договору факторингу № 31/07/2025 від 31 липня 2025 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 5083174 від 03.11.2024 на суму 37 259,85 грн, яка складається з: 14 815,00 грн – основний борг, та 22 444,85 грн.
Суд визнає обґрунтованими доводи позивача про те, що з укладенням договору факторингу строк кредитування не закінчився, а відтак він вправі був нарахувати відповідачу відсотки за користування непогашеною сумою кредиту за період з 01.08.2025 по 29.10.2025, що складає 90 днів. Розмір процентів за вказаний період складає 13 333,50 грн (14 815,00 грн х 1% х 90 днів).
На підставі наведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості, що складається з основного боргу й нарахованих відсотків та становить 50 593,35 грн (14 815,00 грн + 22 444,85 грн + 13 333,50 грн = 50 593,35 грн). 
В решті позову належить відмовити.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами
Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат береться до уваги:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За підсумовуючим аналізом наведених правових норм, суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання юридичних послуг № 10-12/2024 від 10.12.2024 укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» та адвокатом Столітнім Михайлом Михайловичем, заявку № 12684 від 21.10.2025, рахунок на оплату №12684-19/11-2025 від 19 листопада 2025 р. на суму 10 000 грн та Акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої (правничої) допомоги № 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року на суму 10 000,00 грн.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову та фінансового стану обох сторін.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що обґрунтованими й співмірними є судові витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню з відповідача у розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог. Судом стягнуто з відповідача на користь позивача суму 50 593,35 грн із заявлених до стягнення 94 200,00 грн, що становить 54%. Відтак з відповідача належить стягнути на користь позивача на часткове відшкодування понесених ним судових витрат суму 4 008,10 грн (чотири тисячі вісім гривень 10 коп.), з якої: на професійну правничу допомогу – 2 700,00 грн (5 000,00*54/100 = 2 700,00 грн) та на сплату судового збору – 1 308,10 грн (2 422,40*54/100 = 1 308,10 грн).
Керуючись ст. 12, 13, 133, 137, 141, 258, 263-265, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: вул. Загородня, буд. 15 офіс 118/2, м. Київ, 03150; код ЄДРПОУ 44559822) суму заборгованості в розмірі 50 593,35 грн (п`ятдесят тисяч п`ятсот дев`яносто три гривні 35 коп.), з яких сума кредиту – 14 815,00 грн та сума процентів за користування кредитом – 35 778,35 грн.
В решті позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ» (місцезнаходження: вул. Загородня, буд. 15 офіс 118/2, м. Київ, 03150; код ЄДРПОУ 44559822) на часткове відшкодування понесених ним судових витрат суму 4 008,10 грн (чотири тисячі вісім гривень 10 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст судового рішення складено 19 червня 2026 року.

Повне найменування сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ КАПІТАЛ», місцезнаходження: вул. Загородня, буд. 15 офіс 118/2, м. Київ, 03150; код ЄДРПОУ 44559822;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя	  	О. І. Повідайчик