ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" травня 2026 р. Справа№ 925/901/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Кравчука Г.А.
суддів: Коробенка Г.П. 
Сибіги О.М. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Демиденка Дмитра Миколайовича
на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2025 (повний текст складено 17.10.2025)
у справі №925/901/25 (суддя Чевгуз О.В.)
за позовом Фізичної особи-підприємця Сесюк Валентини Михайлівни
до Фізичної особи-підприємця Демиденка Дмитра Миколайовича
про стягнення 85 248,14 грн,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог.
У липні 2025 року Фізична особа-підприємець Сесюк Валентина Михайлівна звернулась до Господарського суду Черкаської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Демиденка Дмитра Миколайовича заборгованості у розмірі 85 248,14 грн, з яких: 79 849,03 грн – основний борг, 4 340,29 грн – пеня, 638,79 грн – інфляційні втрати, 420,03 грн – три проценти річних.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором перевезення вантажів від 15.05.2025 №Ф15/05-2П, в частині здійснення оплати виконаного перевезення.
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 09.10.2025 у справі №925/901/25 позов задоволено частково.
Присуджено до стягнення з ФОП Демиденка Д.М. на користь ФОП Сесюк В.М. 79 849,03 грн основного боргу, 4 340,29 грн пені, 420,03 грн трьох процентів річних, 477,82 грн інфляційних втрат та 13 028,00 грн судових витрат. В решті позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що: позивачем надано послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом за заявкою відповідача; надані послуги позивачкою погоджені відповідачем у акті надання послуг від 26.05.2025 №36 на суму 79 849,03 грн; в акті також зазначено, що відповідач претензій по об`єму, якості, та строках наданих послуг не має. Однак, відповідач не оплатив надані позивачкою послуги з автоперевезення вантажу, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 79 849,03 грн боргу за перевезення вантажів. При цьому, перевіривши розрахунок пені та трьох процентів річних, суд першої інстанції встановив, що нарахування здійснено позивачкою вірно, тому вимоги останньої в цій частині позову підлягають задоволенню. Водночас, перевіривши розрахунок інфляційних втрат місцевий господарський суд встановив, що нарахування здійснено позивачкою невірно, з огляду на що до стягнення підлягають 477,82 грн, в решті вимог про стягнення інфляційних втрат слід відмовити, у зв`язку з невірним нарахуванням. Крім того, на переконання суду першої інстанції, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ФОП Демиденко Д.М. звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2025 у справі №925/901/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в частині задоволених вимог.
В обґрунтування підстав, викладених в апеляційній скарзі, відповідач посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, а висновки суду щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є помилковими та такими, що не відповідають обставинам справи.
Так, апелянт зазначає, що у міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) від 16.05.2025, наданій позивачкою, відсутні обов`язкові реквізити, які визначені Конвенцією про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, а отже достеменно не відомо, хто здійснював перевезення вантажу і чи цей вантаж було здійснено в рамках укладеного між сторонами договору перевезення вантажів від 15.05.2025 №Ф15/05-2П.
Крім того, не погоджуючись зі стягненням витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн, скаржник зазначає, шо позивачка не надала попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, а також вважає, що обсяг робіт і час, витрачений на підготовку процесуальних документів, є неспівмірними із складністю виконаних адвокатом робіт.
Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2025 апеляційну скаргу ФОП Демиденка Д.М. на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2025 у справі №925/901/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя – Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Тарасенко К.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/901/25.
08.12.2025 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.
17.12.2025, через систему "Електронний суд", скаржником подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.
У зв`язку з перебуванням судді Коробенка Г.П. у відпустці з 15.12.2025 до 22.12.2025 включно, процесуальні дії по справі не здійснювались.
Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку з відрядженням судді Тарасенко К.В.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.12.2025 апеляційну скаргу ФОП Демиденка Д.М. на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2025 у справі №925/901/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя – Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Сибіга О.М.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Демиденка Д.М. на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2025 у справі №925/901/25; постановлено розгляд апеляційної скарги здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання); запропоновано учасникам справи вчинити процесуальні дії в установлений судом строк.
Позиція інших учасників справи.
02.01.2026, через систему "Електронний суд", позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить залишити апеляційну скаргу ФОП Демиденка Д.М. без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2025 – без змін.
Так, позивачка стверджує, що відповідач не надав жодних доказів, які підтверджують неналежне оформлення документів чи спростовують надані нею докази. Відповідач не надав підтвердження:
- у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення, відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо);
- нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.
Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, 15.05.2025 між ФОП Демиденком Д.М (експедитор) та ФОП Сесюк В.М. (перевізник) укладено договір перевезення вантажів №Ф15/05-2П, відповідно до пункту 1.1 якого перевізник від свого імені, за плату та за рахунок експедитора зобов`язується надати послуги перевезення, а експедитор зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги, а також інші платежі, передбачені цим договором, в тому числі, обґрунтовані витрати перевізника, якщо вони раніше не були включені у вартість послуг. На підставі цього договору перевізником можуть надаватися, як по різну, так і в сукупності, такі послуги:
- перевезення експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів автомобільним, морським, авіа- та/або залізничним транспортом на території України та/або за її межами;
- інші послуги які стосуються вантажу та передбачені Законом України "Про транспортно-експедиторську діяльність" від 01.07.2004 №1955-IV, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з пунктом 1.2 договору умови надання послуг щодо конкретного вантажу узгоджуються сторонами в заявках на перевезення (далі – заявка). Заявка є невід`ємною частиною даного договору. У випадку виникнення розбіжностей у тлумаченні умов договору та заявки, – пріоритетними є умови заявки.
Пунктом 1.3. договору встановлено, що з питань, які не врегульовані цим договором, сторони керуються законодавством України, а також, залежно від виду перевезення, таким актами: Конвенцією про договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів (далі – КДПВ), Митною конвенцією про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (далі – Конвенція МДП), Європейською угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (далі – ДОПНВ); Конвенцією ООН про морське перевезення вантажів 1978 року, Міжнародною конвенцією про уніфікацію деяких правил про коносамент від 25.08.1924, з Протоколом від 23.06.1977, Варшавською конвенцією 1929 року, з протоколами до неї. Також, сторони можуть посилатися на міжнародні ділові звичаї здійснення кожного виду перевезень.
В пункті 1.4 договору сторони погодили, що обмін інформацією про вантаж, пересилання заявок, рахунків-фактур, актів-приймання передачі, довідок чи будь-яких інших документів, повідомлення про рішення щодо вантажу, зміну маршруту, позаштатні ситуації, а також обмін будь-якою іншою інформацією, що пов`язана із виконанням зобов`язань сторонами за цим договором, буде здійснюватися через засоби зв`язку, які вказані в цьому пункті (далі – офіційні засоби зв`язку).
За умовами пункту 3.2 договору заявки складаються в письмовій формі, підписується уповноваженою особою експедитора і надсилається перевізникові офіційними засобами зв`язку. Заявка повинна бути надіслана не менше ніж за 2 (дві) доби до планової дати завантаження ТЗ. Сторони погоджуються, що заявки передані офіційними засобами зв`язку мають юридичну силу оригіналу. Наступне передання оригіналу заявки не є обов`язковим.
Ціною договору є сума вартості усіх послуг, які надані перевізником експедитору, та зазначаються в заявках (пункт 4.1 договору).
Вартість послуг погоджується сторонами в заявках (пункт 4.2 договору).
Згідно з пунктом 4.3 договору за результатами надання послуг сторонами підписується акт надання послуг. Перевізник, після надання послуг згідно з конкретною заявкою, надсилає експедитору: копії товарно-транспортних накладних (CMR – у випадку міжнародних перевезень; ТТН – у випадку внутрішніх перевезень), акт надання послуг, рахунок-фактуру, заявку на перевезення. За погодженням сторін акт надання послуг та рахунок-фактура можуть складатися за результатами виконання кількох заявок.
Пунктом 4.4 договору встановлено, що експедитор зобов`язаний протягом 5-ти (п`яти) календарних днів з моменту отримання акта надання послуг підписати його та направити перевізнику або висловити обґрунтовані зауваження щодо наданих послуг чи їх вартості.
Експедитор зобов`язується оплатити послуги і додаткові витрати, що були понесені перевізником, протягом 14-ти календарних днів з моменту отримання рахунку-фактури, якщо інше не узгоджено сторонами у заявці (пункт 4.5 договору).
Відповідно до пункту 4.7 договору, в разі фіксування в заявці експедитора розміру витрат перевізника або окремих елементів цих витрат в іноземній валюті формування рахунку для оплати здійснюється в українській гривні по офіційному курсу НБУ на день завантаження транспортного засобу по кожній заявці.
Оплата здійснюється в гривні на розрахунковий рахунок перевізника. Датою платежу вважається дата зарахування коштів. Оплата усіх банківських комісій здійснюється експедитором (пункт 4.8 договору).
Договір набирає чинності з моменту його підписання. Договір укладений на невизначений строк. Договір може бути змінено чи доповнено за згодою обох сторін (пункт 8.1 договору).
Також, сторонами погоджено заявку на перевезення вантажу від 15.05.2025 №ФП-116, в якій зазначено, що оплата виконується в безготівковій формі, в гривні на день вивантаження по курсу НБУ, по оригіналах транспортних документів, до 5 банківських днів. Ставка по перевезенню 65 Євро тонна. Адреса завантаження м. Узин, Київської області, Україна. Адреса замитнення місто Муроване. Адреса розмитнення Мурована Госліна, Республіка Польща.
На виконання умов договору перевезення вантажів від 15.05.2025 №Ф15/05-2П та заявки на перевезення вантажу від 15.05.2025 №ФП-116 ФОП Сесюк В.М. виконала перевезення вантажів з м. Узин, Київської області, Україна до Мурована Госліна, Республіка Польща, що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною CMR з відмітками митних органів – 26.05.2025.
26.05.2025 позивачка надіслала відповідачу акт про надання послуг №36 на суму 79 849,03 грн. Зазначений акт надання послуг підписаний обома сторонами та міститься в матеріалах справи.
26.05.2025 позивачка виставила відповідачу рахунок на оплату №27 на суму 79 849,03 грн, на підставі договору перевезення вантажів від 15.05.2025 №Ф15/05-2П за надані послуги перевезення вантажу за маршрутом м. Узин, Київської області, Україна – Мурована Госліна, Республіка Польща.
Разом із тим, відповідач не здійснив оплату за надані послуги за перевезення вантажів, згідно з актом надання послуг від 26.05.2025 №36 у розмірі 79 849,03 грн.
26.06.2025 позивачка звернулася з листом-претензією до відповідача про погашення заборгованості, яка складає 79 849,03 грн. Однак відповідач не здійснив оплату вартості наданих послуг за перевезення вантажів по вище зазначеному акту надання послуг, що і стало підставою для звернення позивачки до суду з даним позовом.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (частина 2 статті 908 ЦК України).
За приписами частин 1-3 статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Відповідно до статті 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають з договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 926 ЦК України передбачено, що позовна давність, порядок пред`явлення позовів у спорах, пов`язаних з перевезеннями у закордонному сполученні, встановлюються міжнародними договорами України, транспортними кодексами (статутами).
До договорів міжнародного дорожнього перевезення вантажів за винагороду транспортними засобами, за умови коли місце завантаження та місце розвантаження, вказані в контракті, знаходяться на території двох різних країн, застосовується Конвенція про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів вчинена в м. Женеві 19.05.1956 року (далі – Конвенція КДПВ) до якої, згідно з Законом України "Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів", Україна приєдналась 01.08.2006.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, договір про перевезення вантажів від 15.05.2025 №Ф15/05-2П укладений сторонами з дотриманням норм законодавства, що регулює спірні правовідносини.
У пунктах 3.2, 4.3 сторони погодили, що факт надання послуг підтверджується підписанням сторонами акта приймання-передачі, який складається на підставі належним чином складених та підписаних перевізних документів (товарно-транспортна накладна або інший документ, що складається при конкретному виді послуги).
Експедитор зобов`язується оплатити послуги протягом 14-ти календарних днів з моменту отримання рахунку-фактури, якщо інше не узгоджено сторонами у заявці (пункт 4.6 договору).
Так, на виконання умов договору та заявки позивачкою надано послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом.
Надання позивачкою послуг згідно з заявкою підтверджується копіями міжнародної товарно-транспортної накладної (СМR) від 16.05.2025 та акта надання послуг від 26.05.2025 №36.
Таким чином, позивачкою надано послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом за заявкою відповідача. Надані послуги позивачкою погоджені відповідачем в акті надання послуг від 26.05.2025 №36 на суму 79 849,03 грн. В акті також зазначено, що відповідач претензій по об`єму, якості, та строках наданих послуг не має.
Однак, відповідач не оплатив надані позивачкою послуги з автоперевезення вантажу.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що надані позивачем докази є достатніми, в розумінні статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі – ГПК України), оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування, зокрема, про наявність несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання відповідача перед позивачкою відповідно до умов договору та укладеної до нього заявки на перевезення вантажу.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, що з відповідача підлягає стягненню 79 849,03 грн боргу за перевезення вантажів.
Доводи скаржника щодо неналежного оформлення провізних документів не беруться колегією суддів до уваги, оскільки з наданої CMR чітко видно пункт завантаження і вивантаження, які відповідають умовам спірного договору. Крім того, виконання договору визнав сам відповідач, підписавши акт надання послуг, до якого зауваження у останнього відсутні. Наведене свідчить про відсутність претензій щодо якості, строку та інших умов виконання договору перевезення вантажів, а також підтверджує факт належного виконання позивачкою умов договору.
Крім того, слід зазначити, що у постанові Верховного Суду від 30.10.2025 у справі №380/27500/23 колегія суддів вважає, що певні недоліки первинних документів, складених за результатами проведених господарських операцій, у тому числі видаткових та товарно-транспортних накладних, не тягнуть за собою втрату ними статусу належних первинних документів. Такі документи є належними і в тому разі, якщо вони заповнені з окремими недоліками, проте містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, а також підтверджують фактичне здійснення таких операцій.
Також позивачка просила стягнути з відповідача 4 340,29 грн пені, 420,03 грн трьох процентів річних та 638,79 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 27.05.2025 до 29.07.2025.
Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
Згідно з частинами 1-3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За умовами пункту 5.7 договору про, у випадку прострочення оплати послуг перевізника, експедитор зобов`язаний оплатити, а перевізник має право нарахувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє від оплати суми зобов`язання.
Перевіривши розрахунок пені, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що нарахування позивачкою проведено з дотриманням обставин справи, умов договору, а тому вимога позивача в цій частині позову підлягає задоволенню.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.
Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця – інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця – інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.
Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.
Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:
- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;
- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.
Зазначений спосіб розрахунку склався як усталена судова практика, його використовують всі бухгалтерські програми розрахунку інфляційних.
Перевіривши розрахунок трьох процентів річних, суд першої інстанції вірно встановив, що нарахування здійснено позивачкою правильно, тому вимога останньої і в цій частині позову підлягає задоволенню.
У той же час, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, що нарахування інфляційних втрат здійснено позивачкою невірно, з огляду на що до стягнення з відповідача підлягають 477,82 грн, а в решті вимог про стягнення інфляційних втрат слід відмовити, у зв`язку з невірним нарахуванням.
Щодо витрат на правову допомогу в суді першої інстанції колегія суддів зазначає наступне.
Так, позивачкою заявлено вимогу про відшкодування, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу на суму 35 000,00 грн.
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивачкою надано суду копії: договору про правову допомогу від 25.06.2025; акта приймання наданих послуг від 29.07.2025 до договору про правову допомогу від 25.06.2025 на суму 35 000,00 грн; свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Гнатів О.М. від 25.06.2008 №1359; ордеру про надання правничої допомоги від 29.07.2025 №1388067; звіту про надані юридичні послуги (розрахунок витрат на правничу допомогу) від 29.07.2025 на суму 35 000,00 грн.
З наданих документів вбачається, що між ФОП Сесюк В.М. (клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Чаша правосуддя" (об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги від 25.06.2025, відповідно до пункту 1 якого об`єднання приймає на себе зобов`язання щодо надання правничої допомоги та представництва інтересів клієнта у всіх без винятку установах, підприємствах, організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування (зокрема в судах усіх інстанцій незалежно від категорії справ з усіма правами, які надано законом учасникам процесу, в тому числі з правом пред`явлення позову, повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав або предмета позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення (ухвали, постанови) суду, подання виконавчого документа до виконання, одержання присудженого майна або грошей; оскарження дій посадових, службових осіб і представників органів державної влади та органів місцевого самоврядування усіх рівнів у позасудовому та судовому порядку; діяти в інтересах Клієнта як захисник з повноваженнями, передбаченими Кримінальним процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України. Клієнт зобов`язується падати об`єднанню інформацію, необхідну для виконання обов`язків за договором, документи, інші докази, а також оплачувати правову допомогу.
Згідно з пунктом 2 договору за домовленістю сторін надання правничої допомоги здійснюється за плату або безоплатно. Винагорода за послуги, що надаються об`єднанням (гонорар), визначається за згодою сторін. Гонорар сплачується в національній валюті України – гривні, шляхом перерахування відповідної суми на рахунок об`єднання. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення позитивного результату, якого бажає клієнт. Загальна вартість гонорару зазначається в актах наданих послуг з падання правничої допомоги. Розрахунки здійснюються виключно у безготівковій формі. Здійснення плати за актами наданих послуг з надання правничої допомоги вважається погодженням таких актів незалежно від наявності підпису у них підпису клієнта.
Акт приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2025 містить перелік наданих адвокатом Гнатів О.М. послуг на загальну суму 35 000,00 грн, а саме:
- ознайомлення з документами, проведення розрахунків. Написання претензії ФОП В.М. Сесюк до ФОП Демченка Д.М., посвідчення документів – 3 год;
- складення проекту позовної заяви ФОП В.М. Сесюк до ФОП Демченка Д.М. про стягнення суми заборгованості, проведення розрахунків, підготовка документів для подання до Господарського суду Черкаської області – 7 год;
- гонорар адвоката за участі у складних переговорах, вислуховування образ з боку представника в сумі 5 000,00 грн. 
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно з частинами 1, 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами частини 1 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Так, у позовній заяві позивачкою зазначено, що станом на сьогодні витрати на професійну правничу допомогу становлять 35 000,00 грн, з них гонорар адвоката – 5 000,00 грн. У звіті про надані юридичні послуги (виконану роботу), тобто розрахунку витрат на правничу допомогу деталізовано види правничої допомоги і час затрачений на їх виконання. Судові витрати будуть уточнені у ході судового розгляду.
Таким чином наведене спростовує доводи відповідача про незаявлення позивачкою попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.
Відповідно до частин 4-6 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, – яка вказує на неспівмірність витрат, – доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. 
Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність наданих послуг адвокатом Гнатів О.М. до справи відповідач не надав. 
Дослідивши додані до позову докази, суд недотримання позивачем (його представником) вимог частини 3 статті 126 ГПК України також не встановив.
Водночас, аналіз наведених норм частини 4 статті 126 ГПК України, а також частини 5 статті 129 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір – обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи обсяг виконаних адвокатом Гнатів О.М. послуг, пропорційність предмету спору, ціну позову, розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується судова колегія, про наявність підстав для не покладення на відповідача усіх витрат на професійну правничу допомогу позивачки, на користь якої ухвалено судове рішення.
Так, пунктом 3 акта приймання-передачі наданих послуг від 29.07.2025 сторони погодили та визначили, що гонорар адвоката за участь в складних переговорах, вислуховування образ з боку представника складає 5 000,00 грн. 
Судом враховано позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 відповідно до якої не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність при наданні послуги адвоката.
З огляду на викладене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про покладення на ФОП Демиденка Д.М. витрат ФОП Сесюк В.М. на професійну правничу допомогу у справі №925/901/25 частково у розмірі 10 000,00 грн.
Інші доводи та міркування учасників справи обґрунтовано не досліджувались судом з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, та дійшов правильного висновку.
Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вірного по суті рішення суду, при ухваленні якої судом надано оцінку як кожному доказу окремо, так і в їх сукупності, вірно встановлено характер спірних правовідносин та в цілому правильно застосовані норми матеріального права, які їх регулюють.
Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства щодо спростування висновків суду першої інстанції.
Судові витрати.
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача. 
Керуючись статтями 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,
УХВАЛИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Демиденка Дмитра Миколайовича на рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2025 у справі №925/901/25 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 09.10.2025 у справі №925/901/25 залишити без змін. 
3. Матеріали справи №925/901/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук 

Судді Г.П. Коробенко

О.М. Сибіга