ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/46685/24 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді:	 	Беспалова О. О.	
суддів:	 	Ключковича В. Ю., Епель О. В.	
за участю секретаря:	 	Волошка О. Л. 	

представника позивача Харченка К. І., представника відповідача Озацької О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал Брендс Продакшн Україна" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту 23.10.2025року) у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал Брендс Продакшн Україна" до Північного Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство “ІМПЕРІАЛ ТОБАККО ПРОДАКШН Україна” звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 19.09.2024 №51035000702 та №51135000702.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року позов залишено без задоволення.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.
До Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з`явились, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила таке.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну планову виїзну перевірку ПрАТ “ІМПЕРІАЛ ТОБАККО ПРОДАКШН УКРАЇНА” з питань здійснення контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства та з метою контролю за правильністю нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 31.03.2024 за результатами якої складено акт № 459/35-00- 07/20043260 від 26.08.2024 (надалі –акт перевірки).
Проведеною перевіркою встановлено допущення порушень податкового законодавства, а саме 
- п.222.1.2 ст.22 Податкового кодексу України, з урахуванням ст. 522. Підрозділу 10 “Інші перехідні положення” розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України ПрАТ “ІМПЕРІАЛ ТОБАККО ПРОДАКШН УКРАЇНА” несвоєчасно проведено доплати з акцизного податку на загальну суму 193 359 651 грн., що тягне за собою застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати до бюджету суми акцизного податку відповідно до п. 124.2. ст. 124 Податкового кодексу України;
- п. 222.1.1 ст. 222 Податкового кодексу України ПрАТ “ІМПЕРІАЛ ТОБАККО ПРОДАКШН УКРАЇНА” несвоєчасно сплачено акцизний податок по декларації за липень 2023 року (5% МРЦ) в сумі 107 437 086 грн., що тягне за собою застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати до бюджету суми акцизного податку відповідно до п. 124.2. ст.124 Податкового кодексу України.
ПрАТ “ІМПЕРІАЛ ТОБАККО ПРОДАКШН УКРАЇНА” не погодилося з висновками акту перевірки та подано заперечення від 04.09.2024 №160/24 (вх. від 05.09.2024 №2841/6). 
За результатами розгляду заперечень підприємству направлено відповідь №2858/6/35-00-07-02-10 від 18.09.2024, якою змінено один із висновків акту, виклавши його в редакції про порушення платником вимог п.222.1.2. ст.22 Податкового кодексу України, з урахуванням ст. 52-2 Підрозділу 10 “Інші перехідні положення” розділу XX “Перехідні положення” Податкового кодексу України в зв`язку з несвоєчасним проведення доплати з акцизного податку на загальну суму 190 349 239 грн., що тягне за собою застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати до бюджету суми акцизного податку відповідно до п.124.2. ст.124 Податкового кодексу України.
За результатами розгляду заперечень платника податків відповідачем прийнято такі податкові повідомлення-рішення:
- №51035000702 від 19.09.2024, яким застосовано штрафні санкції з акцизного податку в розмірі 47 587 309,75 грн. за несвоєчасне проведення доплат з акцизного податку на загальну суму 190 349 239,0 грн., що тягне за собою застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати до бюджету суми акцизного податку відповідно до п.124.2. ст.124 Податкового кодексу України;
- №51135000702 від 19.09.2024, яким застосовано штрафні санкції з акцизного податку в розмірі 26 859 271,50 грн. за несвоєчасну сплату акцизного податку по декларації за липень 2023 року (5% МРЦ) в сумі 107 437 086 грн., що тягне за собою застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати до бюджету суми акцизного податку відповідно до п.124.2. ст.124 Податкового кодексу України (далі також – Кодекс).
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.
Базою оподаткування у разі обчислення податку із застосуванням адвалорних ставок є вартість реалізованого товару (продукції), виробленого на митній території України, за встановленими виробником максимальними роздрібними цінами з урахуванням податку на додану вартість та акцизного податку (п.п. 214.1.1 п. 214.1 ст. 214 Кодексу), у разі обчислення податку із застосуванням специфічних ставок з підакцизних Товарів (продукції) базою оподаткування є їх величина, визначена в одиницях виміру ваги, об`єму, кількості товару (продукції), об`єму циліндрів двигуна автомобіля або в інших натуральних показниках (п. 214.4 ст. 214 Кодексу), у разі обчислення податку із застосуванням одночасно адвалорних та специфічних ставок податку базою оподаткування є база, визначена відповідно до пунктів 214.1 та 214.4 цієї статті (п.214.5 ст. 214 Кодексу).
Згідно з п. 216.1 ст. 216 Кодексу датою виникнення податкових зобов`язань щодо підакцизних товарів (продукції), вироблених на митній території України, є дата їх реалізації особою, яка їх виробляє, незалежно від цілей і напрямів подальшого використання таких товарів (продукції), крім випадків, зазначених у статтях 225 та 229 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, за період зі 01.10.2017 по 31.03.2024 ПрАТ “ІМПЕРІАЛ ТОБАККО ПРОДАКШН УКРАЇНА” було платником акцизного податку відповідно до пп. 212.1.1 п. 212.1 ст. 212 Кодексу, як особа, яка виробляє підакцизні товари (продукцію) на митній території України та з 01.05.2022 року, відповідно до пп. 212.1.17, п. 212.1 ст. 212 Кодексу, як особа - виробник тютюнових виробів, яка здійснює їх реалізацію для цілей оподаткування акцизним податком з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за ставкою, визначеною підпунктом 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.
Позивачем задекларовано акцизний податок у сумі 58 566 827 060 грн., сплачено 58 257 164 057,20 грн. Термін сплати по останній декларації не настав. Перевіркою не встановлено заниження або завищення акцизного податку за перевіряємий період.
З внесенням змін до Бюджетного кодексу з 01 травня 2022 року набули також чинності окремі норми Закону України від 30 листопада 2021 року № 1914-ІХ “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень” (далі - Закон № 1914-ІХ) в частині перенесення на виробників та імпортерів обов`язку сплачувати 5 відс. акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Відповідно до підпункту 212.1.17 пункту 212.1 статті 212 Кодексу (норма діє з 01.05.2022), платником акцизного податку є особа - виробник та/або імпортер тютюнових виробів, тютюну та промислових замінників тютюну, рідин, що використовуються В електронних сигаретах, яка здійснює їх реалізацію для цілей оподаткування акцизним податком з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів за ставкою, визначеною підпунктом 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 цього Кодексу.
Відповідно до п.221.1. ст. 221 Податкового кодексу України - обчислення сум податку з тютюнових виробів здійснюється одночасно за адвалорними та специфічними ставками.
Ставки акцизного податку на тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну встановлені ст.215 Податкового кодексу України (п. 215.3.2.).
Відповідно п.215.3.2.1 ст. 213 Податкового кодексу України адвалорна ставка податку 12%.
Відповідно п.215.3.2. п. 215.3 3 ст. 213 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями) специфічні ставки податку та мінімальне акцизне податкове зобов`язання із сплати акцизного податку з тютюнових виробів за перевіряємий період становили:
Мінімальне акцизне податкове зобов`язання, гривень за 1000 штук (п.п. 215.3.3 ПК України) 2016 - 425,75 грн; 2017- 596,05 грн; 2018 - 773,2 грн; 2019 - 927,84 грн; 2020- 1011,35 грн; 2021- 1213,61 грн; 2022 - 1456,33 грн; 2023 - 1747.6 |грн; 2024 - 2097.12 грн.
Специфічна ставка, гривень за 1000 штук (п.п. 215.3.2 ПК України) 2016 - 318.26 грн; 2017 - 445.56 грн; 2018 - 577.98 грн; 2019 - 693.58 грн; 2020 - 756 грн; 2021 - 907.2 грн; 2022 - 1088.64 грн; 2023 - 1306.37 грн; 2024 - 1567.64 грн.
Відповідно до п.221.2. ст.221 Податкового кодексу України при визначенні податкового зобов`язання на сигарети, цигарки, сигарили одного найменування сума податку, обчислена одночасно за встановленими адвалорною та специфічною ставками акцизного податку, не повинна бути меншою встановленого мінімального акцизного податкового зобов`язання.
Статтею 11 Закону “Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального” визначено, що тютюнові вироби, які виробляються в Україні, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.
Відповідно до п. 226.5 ст. 226 Податкового кодексу України маркування тютюнових виробів здійснюється! марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.
Тобто, маркування тютюнових виробів здійснюється в процесі виробництва та на склад готової продукції поступає маркована акцизними марками готова продукція.
Порядок заповнення та подання декларації з акцизного податку затверджений наказ Міністерства фінансів України від 23 січня 2015 року № 14, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 30 січня 2015 року за № 105/26550. (далі - Порядок № 14).
Відповідно до п.2 розділу І Порядку № 14 декларацію складають та подають особи, визначені статтею 212 розділу VI Кодексу як платники акцизного податку (далі- платник)
Відповідно до п. 3 розділу І Порядку № 14 базовий податковий період для сплати акцизного податку відповідає календарному місяцю.
Відповідно до п.п. 1 п. розділу IV Порядку 14 в Додатку 2 "Розрахунок суми акцизного податку з тютюнових виробів, на які встановлено специфічні та адвалорні ставки акцизного податку одночасно" заповнюється в такому порядку: у графі 2 "Код товару (продукції) згідно з УКТ ЗЕД" зазначаються коди товарів згідно з УКТ ЗЕД, на які підпунктом 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Кодексу встановлено ставки акцизного податку.
Отже, обчислення та нарахування акцизного податку здійснюється щомісячно за ставками, які діють на дату подання Декларації з акцизного податку.
Відповідно до п. 222.1.1 п.221.1 ст.221 Податкового кодексу України суми податку перераховуються до бюджету платниками акцизного податку протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.
Відповідно до п. 222.1.2 ст.222 Податкового кодексу України суми податку з урахуванням мінімального акцизного податкового зобов`язання із сплати акцизного податку на тютюнові вироби та ставок податку, діючих відповідно до норм цього Кодексу, виробниками тютюнових виробів сплачуються до бюджету протягом п`ятнадцяти робочих днів після отримання марок акцизного податку з доплатою (у разі потреби) на день подання податкової декларації. Якщо зазначений строк припадає на день наступного бюджетного року, сума акцизного податку сплачується виробникам тютюнових виробів до закінчення бюджетного року, в якому отримані марки.
Отже, доплата з акцизного податку у відповідності до вимог п.222.1.2. ст.222 Податкового кодексу України здійснюється:
- при зміні ставок акцизного податку на залишки готової продукції та невикористаних марок акцизного податку;
- при перевищенні фактично нарахованого акцизного податку при реалізації продукції над мінімальним податковим зобов`язанням, сплаченим під час купівлі марок (марки акцизного податку, які придбані у поточному році та змінено МРЦ в поточному році).
Така доплата (у разі потреби), відповідно до п.222.1.2. ст.222 Податкового кодексу України(у редакції чинній на час виникнення правовідносин), здійснюється на день подання податкової декларації.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції погодився із доводами податкового органу зазначивши, що позивачем у супереч присів п.222.1.2. ст.222 Податкового кодексу України суми доплат з акцизного податку здійснено в термін, що встановлений п. 222.1.1. п.221.1 ст.221 Податкового кодексу України, а саме протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період, а не на день подання податкової декларації, як це вимагає п.222.1.2. ст.222 Податкового кодексу України.
Поряд із цим, колегія суддів критично оцінює такі висновки суду першої інстанції з огляду на наступне. 
Як вбачається з акту перевірки та підтримано представником податкового органу у суді апеляційної інстанції, у продовж всього переревіряємого періоду позивачем у деклараціях з акцизного податку вірно розраховано суми податку, що підлягали сплаті. 
Представник податкового органу також пояснив, що товариством вірно розрахованого як суму акцизного податку так і суму доплати встановлену п. 222.1.2 ст. 222 ПК України. 
Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії інтеграційної картки платника податку, у позивача впродовж усього перевіряємого періоду обліковувалось позитивне значення рядка «Надміру сплачені суми ….».
У судовому засіданні, в суді апеляційної інстанції представником податкового органу підтверджено, що суми узгодженого зобов`язання з акцизного податку вказані у деклараціях автоматично погашались на 10 день, що наставав за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період, коштами, які обліковувались на особовому рахунку з акцизного податку позивача. 
Також, із пояснень представника податкового органу судом встановлено, що фактично несвоєчасність сплати доплати з акцизного податку виникла у зв`язку із тим, що декларація з акцизного податку не передбачає виокремлення суми доплати. 
Оскільки граничним днем сплати доплати до акцизного податку є день подання декларації, а автоматичне списання усієї суми відбувалось на 10 день, від граничної дати подання декларації, сплата доплати відбулось із порушенням строків на 10 днів у кожному випадку. 
Відтак, позиція податкового органу, з якою погодився суд першої інстанції, зводиться до того, що задекларована товариством сума доплати з акцизного податку, вже на наступний день після подання декларації, будучи не сплаченою, стає боргом, не погашається за рахунок існуючих надміру сплачених сум, однак погашається за рахунок цих же, надміру сплачених коштів, на 10 день від граничної дати подання декларації. 
Поряд із цим, такі дії та міркування суперечать і принципу правової визначеності та і самій суті існування надміру сплачених сум. 
Відповідно до п. 14.1.115 ПК України: «надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету або на єдиний рахунок понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату». 
Тобто, сума коштів, сплачена позивачем до бюджету за отримані марки акцизного податку, є грошовим зобов`язанням, яке було сплачено у більшому розмірі, ніж сума грошового зобов`язання з акцизного податку, яка розрахована на дату подання декларації з акцизного податку. 
Отже, сума коштів, сплачена позивачем до бюджету за отримані марки акцизного податку, в розумінні п. 14.1.115 ПК України вважається надміру сплаченими грошовими зобов`язаннями.
За приписами п. 19-1.1.10, 19-1.1.16 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: забезпечують ведення обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску; здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.
Пунктом 19-3.1.1 та підпункт 3) абзацу третього п. 87.1 ПК України ПК України визначено, що державні податкові інспекції: 
- здійснюють сервісне обслуговування платників податків;
- сплату грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснено також: за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника). 
Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що у випадку, коли сума доплати з акцизного податку набула статусу боргу ( наступний день після подання декларації), а на особовому рахунку платника акцизного податку обліковується переплата, у податкового органу виникає обов`язок стягнути такі суми, і лише у випадку, коли коштів на особовому рахунку з цього податку недостатньо для погашення узгодженої суми зобов`язання, а погашення відбудеться пізніше грачиної дати, така сума податку вважатиметься несвоєчасно сплачено. 
Як зазначено вище, вказана ситуація склалась в силу того, що редакція пп.222.1.2. ст.222 Податкового кодексу України чинна на час виникнення правовідносин встановлювала різні строки для погашення узгодженого зобов`язання з акцизного податку та доплати акцизного податку, тоді як форма декларування не передбачала розмежування цим сум.
Поряд із цим, у подальшому законодавцем виправлено таку неточність, зокрема Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо перегляду ставок акцизного податку на тютюнові вироби» від 04.12.2024 № 4115-IX пп. 222.1.2 викладено у новій редакції, та встановлено, що доплата акцизного податку (за потреби) сплачується до бюджету протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації за місячний податковий період.
Згідно зі статтею 1 ПК України порядок справляння податків і зборів їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, встановлюється цим Кодексом.
Законом України від 16.01.2020 № 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон №466) внесено зміни до Кодексу, у тому числі, в частині кваліфікації податкового правопорушення саме як протиправного, винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Законом № 466-IX визначено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.
Так, податковим правопорушенням, у відповідності із п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 112.1, п. 112.2 ст. 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
Ужиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Отже, не вжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винною у вчиненні правопорушення.
ПК України не містить визначення поняття "вина", однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 ст.112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:
- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;
- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.
Тобто обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
Згідно п. 109.3 ст. 109 Кодексу, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи, лише у випадках визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 - 125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу.
Поряд із цим, фактичні обставини справи свідчать, що позивачем вчинено всі можливі дії, спрямовані на своєчасне погашення зобов`язань з акцизного податку, у тому числі і доплати з акцизного податку. 
З огляду на викладене, що колегія суддів погоджується з доводами апелянта щодо протиправності спірного податкового повідомлення-рішення №51035000702 від 19.09.2024, яким застосовано штрафні санкції з акцизного податку в розмірі 47 587 309,75 грн. за несвоєчасне проведення доплат з акцизного податку.
Крім того, податковим повідомленням-рішення №51135000702 від 19.09.2024, до позивача застосовано штрафні санкції з акцизного податку а несвоєчасну сплату акцизного податку по декларації за липень 2023 року.
Зокрема, проведеною перевіркою встановлено, що ПрАТ “ІМПЕРІАЛ ТОБАККО ПРОДАКШН УКРАЇНА” подано до контролюючого органу декларацію по акцизному податку за липень 2023 року, реєстраційний номер 9195715086.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції погодився із висновками податкового органу, що граничним днем сплати акцизного податку за липень 2023 року є 30.08.2023, а відтак сплата такого 31.08.2023 свідчить про порушення строку сплати узгодженого зобов`язання. 
Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне. 
За правилами пункту 54.1 статті 54 ПК України окрім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вказана норма кореспондується з положеннями підпункту 263.12.1 пункту 263.12 статті 263 цього ж Кодексу, згідно з якими платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, протягом десяти календарних днів після закінчення граничного строку подання податкового розрахунку за податковий (звітний) період сплачують податкові зобов`язання у сумі, визначеній в розрахунку з плати, поданому ними контролюючому органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
Згідно з підпунктом 263.11.1 пункту 263.11 статті 263 ПК України платник плати за користування надрами для видобування корисних копалин та уповноважена особа, визначена відповідно до підпункту 263.1.4 пункту 263.1 статті 263 цього Кодексу, до закінчення граничного строку подання податкових розрахунків, визначеного розділом II цього Кодексу, та за формою, встановленою відповідно до статті 46 цього Кодексу, подають за податковий (звітний) період, що дорівнює календарному кварталу, а при видобуванні вуглеводневої сировини, що дорівнює календарному місяцю, податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до контролюючого органу: за місцезнаходженням ділянки надр, з якої видобуті корисні копалини, у разі розміщення такої ділянки надр у межах території України; за місцем обліку платника у разі розміщення ділянки надр, з якої видобуто корисні копалини, в межах континентального шельфу та/або виключної (морської) економічної зони України.
Пунктом 49.18. статті 49 ПК України передбачено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця; календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя); календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.
Пунктом 49.20 статті 49 цього Кодексу встановлено, якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем.
При цьому, колегія суддів вважає за необхідне акцентувати, у вказаному пункті статті 49 ПК України немає поняття «переноситься», а вжито термін «вважається», що не допускає жодних двозначних трактувань.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, встановлено судовими інстанціями, останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, граничним строком подання такої декларації є перший після нього робочий день. Тобто 20.08.2023 року є неділя (вихідний), тому останній день строку подання податкової декларації за липень 2023 року припадає на 21.08.2023.
Як свідчать матеріали справи та не заперечується податковим органом, декларацію по акцизному податку за липень 2023 року позивачем подано у строки встановлені податковим законодавством. 
Ураховуючи, що у розглядуваному випадку останній день строку подання декларації припав на вихідний день - 20.08.2023, у зв`язку із чим граничним строком подання такої декларації вважається перший після нього робочий день - 21.08.2023, то початок перебігу десятиденного строку для сплати зазначеного у декларації податкового зобов`язання пов`язаний саме із таким робочим днем. Відповідно, останнім днем для сплати наразі є 31.08.2023.
Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, наведеною у постанові від 09.06.2015 у справі № 21-18а15 а також у постанові від 01 серпня 2023 року у справі № 826/6372/17.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, сплата акцизного податку за липень 2023 підтверджується платіжним дорученням № 23083101 від 31.08.2023, що свідчить про своєчасність такої. 
З огляду на викладене спірне податкове повідомлення-рішення №51135000702 від 19.09.2024, яким застосовано штрафні санкції з акцизного податку в розмірі 26 859 271,50 грн. за несвоєчасну сплату акцизного податку по декларації за липень 2023 року (5% МРЦ) в сумі 107 437 086 грн., що тягне за собою застосування штрафних санкцій за порушення строків сплати до бюджету суми акцизного податку відповідно до п.124.2. ст.124 Податкового кодексу України є протиправним та підлягає скасуванню.
Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта підкріплені належними та допустимими доказами, які спростовують правомірність оскаржуваного рішення.
Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню та прийняттю нового рішення, згідно з яким адміністративний позов слід задовольнити.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал Брендс Продакшн Україна" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал Брендс Продакшн Україна" до Північного Міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків про протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 жовтня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову якою позов товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіал Брендс Продакшн Україна" задовольнити. 
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.09.2024 року №51035000702 та №51135000702.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач  	О. О. Беспалов	
Суддя 	В. Ю. Ключкович	
Суддя	О. В. Епель 	

(Повний текст постанови складено 29.05.2026)