Дата документу 25.05.2026 
Справа № 334/3570/23
Провадження № 1-кп/334/161/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
25 травня 2026 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження № 12023082050000122, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2023 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, Солонянського району смт. Солоне, громадянин України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, який не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
25.01.2018 Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі. 
21.01.2019 Донецьким апеляційним судом змінено вирок та перекваліфіковано дії з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 414 КК України та призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі без конфіскації майна. 25.03.2022 звільненого з Софіївської ВК № 55 по відбуттю строку покарання,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч. 4.ст.186 КК України,
за участю: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого   ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:
17 січня 2023 року, мешканець міста Запоріжжя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, під приводом активної громадської позиції щодо боротьби з особами, які розповсюджують наркотичні засоби у формі «закладок», вирішив заволодіти майном раніше незнайомого йому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом викрадення останнього та подальшого відкритого заволодіння його майном.
Розуміючи складність та підвищений ризик одноособової реалізації свого злочинного наміру, ОСОБА_3 вирішив для здійснення його злочинного задуму залучити осіб, які поділяють його незаконні інтереси та прагнуть до швидкого збагачення, а також спільно з ним виявлять бажання брати участь у скоєнні злочину відносно потерпілого ОСОБА_5 з метою особистого збагачення. Зателефонувавши невстановленим особам, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, ОСОБА_3 запропонував їм брати участь у вчиненні злочину, на що отримав згоду.
З метою досягнення свого злочинного умислу, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_6, застосувавши фізичну силу, а саме, схопивши рукою потерпілого ОСОБА_5 під руку, здійснивши больовий вплив та фізичний тиск на останнього, ОСОБА_3 фактично обмежив своїми діями свободу переміщення потерпілого. Висловлюючи погрози, які супроводжувались нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , почав вести останнього проти його волі вздовж задньої частини будинку АДРЕСА_3 з метою уникнення очевидців злочину.
Обійшовши будинок АДРЕСА_3 та зайшовши до середини задньої частини будинку № 36 по тій самій вулиці, продовжуючи свій злочинний намір, застосовуючи психологічний тиск та висловлюючи погрози щодо фізичної розправи, ОСОБА_3 у грубій формі наказав потерпілому залізти у нижню частину балконного отвору одного з балконів вказаного будинку з метою уникнення ймовірних очевидців злочину. Своїми умисними діями ОСОБА_3 обмежив свободу переміщення потерпілого, який перебував у нижній частині балконного отвору під постійним наглядом останнього.
Усвідомлюючи, що потерпілий знаходиться під його контролем, розуміючи, що для доведення свого злочинного умислу до кінця виникла необхідність в оперативному та мобільному переміщенні містом за допомогою транспортного засобу, ОСОБА_3 здійснив дзвінок невстановленій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та повідомив про викрадення потерпілого та зазначив місце його утримання. У подальшому для забезпечення успішного досягнення злочинної мети, виконання всіх етапів спланованого кримінального правопорушення, ОСОБА_3 вказав невстановленій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приїхати до вказаного місця на автомобілі, на що отримав згоду.
Через короткий проміжок часу невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приїхала на автомобілі в кузові синього кольору з невстановленим номером державної реєстрації до будинку АДРЕСА_4 , де на той час його очікував ОСОБА_3 з потерпілим, та приєднався до утримування останнього, який на той момент перебував у стані позбавлення волі, знаходячись проти власної волі у нижній частині балконного отвору, та став співучасником злочину.
У подальшому згідно з єдиним злочинного плану та умислу, з метою особистого збагачення, ОСОБА_3 разом з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, насильно помістили потерпілого до салону автомобіля, надівши на голову останнього невстановлений фрагмент тканини, щоб потерпілий не зміг запам`ятати автомобіль, маршрут пересування, а також уникнення можливості впізнати всіх причетних до злочину осіб, почали везти потерпілого ОСОБА_5 у невідомому напрямку. На шляху слідування до невстановленого місця, до ОСОБА_3 та невстановленої особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка керувала вищевказаним транспортним засобом, приєдналась інша невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, сівши у вказаний автомобіль, та стала співучасником викрадення потерпілого ОСОБА_5 з метою особистого збагачення.
Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, ОСОБА_3 разом із потерпілим та вищезазначеними особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, приїхали до невстановленого приміщення гаражу, де продовжили нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, що супроводжувалося заподіянням останньому фізичних страждань, та утримували останнього під приводом незаконного розповсюдження ним наркотичних засобів у вигляді «закладок», що очевидно не підтверджувалось, та було спрямовано на приховування своїх справжніх злочинних намірів, направлених на викрадення потерпілого ОСОБА_5 з метою заволодіння його майном.
Досягнувши своєї злочинної корисливої мети, ОСОБА_3 разом із двома невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, відвезли потерпілого ОСОБА_5 у лісосмугу, яка розташована поблизу вулиці Ленської у Дніпровському районі міста Запоріжжя, де залишили останнього та поїхали в невідомому напрямку.
Умисні дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.146 КК України як незаконне викрадення людини, з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, вчинене групою осіб.
Відповідно до обвинувального акта про зміну обвинувачення від 15 жовтня 2024 року, поданого прокурором у порядку, передбаченому статтею 338 КПК України, 17 січня 2023 року мешканець міста Запоріжжя - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під приводом активної громадської позиції щодо боротьби із особами, які розповсюджують наркотичні
засоби у формі «закладок», вважаючи, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , займається збутом наркотичних засобів, вирішив позбавити волі та у подальшому викрасти останнього, домовившись про це з невстановленими особами, щоб помститися за протиправні, як вважав ОСОБА_3 , дії по збуту наркотичних засобів, що у встановленому законодавством порядку доведено не було.
З метою досягнення свого злочинного умислу, спрямованого на позбавлення волі потерпілого, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_6 17 січня 2023 року близько 13 години 00 хвилин, застосувавши фізичну силу, а саме, схопивши рукою потерпілого ОСОБА_5 під руку, здійснивши больовий вплив та фізичний тиск на останнього. ОСОБА_3 обмежив своїми діями свободу переміщення потерпілого. Висловлюючи погрози, які супроводжувались нанесенням тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , почав вести останнього проти його волі вздовж задньої частини будинку АДРЕСА_3 з метою уникнення очевидців злочину. Обійшовши будинок АДРЕСА_3 та зайшовши до середини задньої частини будинку № 36 по тій самій вулиці, продовжуючи свій злочинний намір, застосовуючи психологічний тиск та висловлюючи погрози щодо фізичної розправи, ОСОБА_3 у грубій формі наказав потерпілому залізти у нижню частину балконного отвору одного з балконів вказаного будинку з метою уникнення ймовірних очевидців злочину. Своїми умисними діями ОСОБА_3 обмежив свободу переміщення потерпілого, який перебував у нижній частині балконного отвору під постійним наглядом останнього, чим позбавив волі останнього, що полягало в протиправному перешкоджанні потерпілому обирати за своєю волею місцезнаходження.
Усвідомлюючи, що потерпілий знаходиться у нижній частині балконного отвору одного з балконів, тобто, в такому місці, яке він не мав змоги вільно залишити, адже знаходився під постійним контролем, розуміючи, що для доведення свого злочинного умислу до кінця виникла необхідність в оперативному та мобільному переміщенні містом за допомогою транспортного засобу, ОСОБА_3 здійснив дзвінок невстановленій особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, та повідомив про позбавлення волі потерпілого та подальші наміри щодо його викрадення, зазначивши місце його утримання. У подальшому для забезпечення успішного досягнення злочинної мети, виконання всіх етапів спланованого кримінального правопорушення, ОСОБА_3 вказав невстановленій досудовим розслідуванням особі, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приїхати до вказаного місця на автомобілі, на що отримав згоду.
Через короткий проміжок часу невстановлена особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, приїхала на автомобілі в кузові синього кольору з невстановленим досудовим розслідуванням номером державної реєстрації до будинку АДРЕСА_4 , де на той час його очікував ОСОБА_3 , який продовжував протиправно утримувати потерпілого, позбавивши його волі, та утримуючи у нижній частині балконного отвору.
У подальшому, згідно єдиного злочинного плану та умислу, з метою викрадення потерпілого ОСОБА_5 , ОСОБА_3 разом з невстановленою в ході слідства особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, насильно помістили потерпілого до салону автомобіля, надівши у подальшому на голову останнього невстановлений фрагмент тканини, щоб потерпілий не зміг запам`ятати автомобіль, маршрут пересування, а також уникнення можливості впізнати всіх причетних до злочину осіб, почали везти потерпілого ОСОБА_5 у невідомому напрямку. На шляху слідування до невстановленого досудовим розслідуванням місця, до ОСОБА_3 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, яка керувала вищевказаним транспортним засобом, приєдналась інша невстановлена досудовим розслідуванням особа, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, сівши у вказаний автомобіль, та стала співучасником викрадення потерпілого ОСОБА_5 ..
Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел,  ОСОБА_3 разом із потерпілим та вищезазначеними особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, приїхали до невстановленого слідством приміщення гаражу, де, діючи за попередньою змовою, продовжили нанесення множинних ударів потерпілому, заподіявши тілесні ушкодження та фізичні страждання, та утримували останнього під приводом помсти за нібито розповсюдження наркотичних засобів, що не було підтверджено у встановленому законодавством порядку.
В результаті протиправних дій ОСОБА_3 та двох невстановлених осіб потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді крововиливу з набряком м`яких тканин на слизовій оболонці верхньої губи з розповсюдженням на кайму верхньої губи ліворуч, синці у лівій надбрівній ділянці, у лівій скроневій ділянці з набряком м`яких тканин, у правій лобно- тім`яній ділянці з набряком м`яких тканин, у ділянці лівої лопатки та садно у середній третині правої гомілки по передній поверхні, які викликали фізичні страждання.
Досягнувши своєї злочинної корисливої мети, ОСОБА_3 разом із двома невстановленими особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, відвезли потерпілого ОСОБА_5 у лісосмугу, яка розташована поблизу вулиці Ленської у Дніпровському районі міста Запоріжжя, де залишили останнього та поїхали в невідомому напрямку.
Враховуючи те, що в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням від 15 жовтня 2024 року ставилось питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, в судовому засіданні потерпілому ОСОБА_5 на підставі частини третьої статті 338 КПК України головуючим роз`яснене його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Потерпілий ОСОБА_5 підтримав обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі.
За таких обставин судом проведено судовий розгляд стосовно ОСОБА_3 у межах висунутого йому обвинувачення за ч.2 ст. 146, ч.4.ст.186 КК України відповідно до обвинувального акта від 05 травня 2023 року. 
Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому злочинах визнав частково, зазначив, що визнає вину, в частині викрадення потерпілого, про скоєне шкодує. 
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується наступними доказами.
Показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який надав у суді наступні пояснення, так події злочину відбулися у січні 2023 року. Вранці він із своїм братом приїхали на кінцеву зупинку 66-го маршрутурозклеювати листівки. До нього ззаду підійшли дві особи й сказали: «Пішли відійдемо, потрібно допомогти». Одна з осіб була одягнена в чорний спортивний одяг, кросівки та кепку.
Після цього ця особа схопила потерпілого за руку і почала тягти в інше місце; свідків події не було. Утримуючи його лівою рукою, правою особа завдала йому удару в груди (сонячне сплетіння). Його завели під балкон і почали розпитувати про те, де він працює та чим займається. Особа підозрювала його в тому, що він нібито «робить закладки» або «розставляє мітки», хоча при потерпілому були візитки роботодавця, який працевлаштував його та брата.
Після цього особа, яка позбавила його волі, дістала фото та звинуватила його у тому, що він знайомий із людиною на знімку, ніби той є його приятелем. Згодом під`їхав автомобіль, з якого вийшла ще одна особа. Ці двоє силоміць заштовхали його в машину невідомої йому марки. Він не бачив марки та номера машини, оскільки його голова була пригнута до підлоги, щоб він не міг бачити обставини руху та обличчя злочинців.
Вже у автомобілі йому натягнули куртку на голову так, щоб він нічого не бачив. Водієм була інша особа, яка не є обвинуваченим, а поруч із потерпілим сидів сам обвинувачений. Водій почав ставити запитання щодо особи потерпілого та його занять. На повторні пояснення ОСОБА_7 , що він лише розклеює листівки та надсилає фото для звіту працедавцю, йому також завдавали ударів.
Пізніше водій зателефонував третій особі та сказав, що потерпілого «знайшли та затримали». Ця особа сіла в машину і знову почала ставити запитання, паралельно з цим двоє осіб продовжували бити потерпілого. Згодом потерпілого привезли до якогось гаража. Третя особа відчинила гараж, а обвинувачений заштовхнув туди потерпілого, внаслідок чого той впав на бетонну підлогу. Обвинувачений штовхнув потерпілого, через що той спіткнувся і впав, після чого почав його бити. Зловмисники погрожували, що спустять на нього собаку.
Потерпілого посадили на м`який стілець і почали ставити ті самі запитання. В машині у нього забрали синій телефон Redmi в чохлі. Також потерпілий мав при собі чорний рюкзак. Обвинувачений змусив його покласти телефон у рюкзак, а забрав його вже в машині. Водій зірвав із потерпілого ланцюжок, погрожуючи та звинувачуючи в тому, що він нібито його вкрав.
Після цього потерпілого знову почали бити по черзі кулаками, ногами та дерев`яним предметом. Обвинувачений накинув мотузку на шию ОСОБА_7 і почав душити. Він запропонував скоїти вбивство, інсценувавши все так, ніби потерпілий повісився і вчинив самогубство. Згодом обвинувачені відійшли, одягли на потерпілого рожеву куртку та посадили в машину. Під час руху вони обговорювали між собою, куди його повезуть та де будуть «закопувати».
Потерпілого привезли до лісосмуги, змусили стати на коліна і наказали не рухатися 15 хвилин, погрожуючи, що інакше буде гірше. Через 15 хвилин він почув, як поблизу йшла жінка і розмовляла по телефону. Потерпілий оглянув місцевість і побачив, що навколо вже нікого немає. Його рюкзак лежав поруч, усі речі були на місці, крім телефону.
Потерпілий вийшов на дорогу, помітив жінку і попросив у неї зателефонувати на власний номер. Так він зв`язався з братом, щоб зустрітися біля «Амстора» на Бородинському. Лісосмуга була на виїзді із Запоріжжя. Він дійшов до «Амстора», зустрівся з братом, і вони разом викликали поліцію та швидку допомогу, які прибули на місце.
Протоколом огляду місця події від 17.01.2023, відповідно до якого місцем огляду є ділянка місцевості за адресою м. Запоріжжя, вул. Ленська. Ділянка розташована у лісосмузі. У ході огляду було виявлено та вилучено дитячу куртку рожевого кольору.
Протоколом огляду місця події від 18.01.2023, відповідно до якого об`єктом огляду є відкрита ділянка місцевості, яка виконує функцію тротуару та розташована перед будинком АДРЕСА_6, а саме біля проїзної частини.
Оглядаєма ділянка являє собою нашарування асфальтного покриття, на момент огляду асфальтне покриття вологе, внаслідок дощів.
З правої сторони оглядаємої ділянки, розташований будинок АДРЕСА_6, далі торгівельний заклад «Економ Плюс», через дорогу 'навпроти) від місця огляду, також розташовані різні торговельні заклади та установи роздрібної торгівлі.
При детальному огляді ділянки, будь-яких слідів злочину виявлено не було. Предметів які б могли зберегти на собі сліди злочину, також не виявлено.
Крім того встановлено, що торгівельні заклади які розташовані поруч місця огляду, обладнані камерами зовнішнього відеоспостереження, які ймовірно зафіксували обставини злочину.
В ході огляду, присутній потерпілий ОСОБА_5 , який вказав що саме на цьому місті, до нього підійшов невідомий та вчинив викрадення щодо нього.
Потерпілий пояснив, що невідомий застосовуючи фізичну силу, почав вести його вздовж задньої частини будинку 
АДРЕСА_4 вказаного маршруту руху встановлено, що будь-яких слідів злочину виявлено не було, предметів які б могли зберегти на собі сліди злочину, також не виявлено.
В подальшому потерпілий вказав на балконний отвір, який розташований у задньої частини будинку АДРЕСА_4 та зазначив що саме у вказаному отворі його утримував невідомий, до приїзду ще однієї особи, з якою вони в подальшому, помістивши потерпілого до салону автомобілю, поїхали у невідомому напрямку.
Оглядом задньої частини будинку АДРЕСА_4 та балконного отвору встановлено, що будь-яких слідів злочину виявлено не було, предметів які б могли зберегти на собі сліди злочину, також не виявлено. Камер зовнішнього відеоспостереження також не виявлено.
З тилової сторони будинку АДРЕСА_3 , оглянувши різні установи, було виявлено камери зовнішнього відео спостереження.
Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.01.2023, згідно з яким потерпілий ОСОБА_5 впізнав особу, яка зображена на фото під №3 та пояснив, що саме ця особа згідно протоколу допиту від 18.01.2023 узнала особу №1.
Згідно довідки до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.01.2023за участю потерпілого ОСОБА_5 , Особа 3 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Висновком експерта № 92п від 18.01.2023, в якому зазначено, що на підставі вищевикладеного судово-медичний експерт приходить до наступних підсумків:
1. При огляді (18.01.2023р.) у гр. ОСОБА_5 , 2003 р.н. виявлено наступні тілесні ушкодження:
- крововилив з набряком м`яких тканин на слизовій оболонці верхньої губи з розповсюдженням на кайму верхньої губи ліворуч;
- синець у лівій надбрівній ділянці;
- синець з набряком м`яких тканин у лівій скроневій ділянці;
- синець з набряком м`яких тканин у правій лобно-тім`яній ділянці;
- синець у ділянці лівої лопатки;
- садно у середній третині правої гомілки по передній поверхні.
Вищевказані ушкодження у гр. ОСОБА_5 самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (згідно п.2.3.2.б. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6).
2. Виявлені тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_5 утворилися за механізмом тупої травми, тобто від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів), індивідуальні ознаки яких, в ушкодженнях, не відобразилися.
3. Давність утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_5 в межах однієї доби на момент огляду (18.01.2023р.) та не суперечить строку, вказаному в обставинах справи.
4. Враховуючи локалізацію, кількість та взаєморозташування наявних ушкоджень у ОСОБА_5 вважаю, що йому було спричинено не менше 6-ти травматичних впливів в травмовані ділянки.
5. Для відповіді на поставлене слідчим питання, відносно утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_5 від падіння з висоти власного зросту, можливо тільки після надання належним чином зафіксованих показань чи слідчого експерименту із зазначенням механізму падіння.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 18.01.2023, відповідно до якого встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пояснив обставини, за яких його було викрадено невідомими особами.
17.01.2023 потерпілий рухався вздовж будинку № 42 у напрямку будинку АДРЕСА_3 , що відтворив на місці та зазначив маршрут свого руху.
Приблизно о 13:20 його схопив невідомий чоловік поблизу будинку № 42 по вказаній вулиці та, застосовуючи фізичну силу, насильно провів до задньої частини будинку № 36 по тій самій вулиці, що потерпілий також продемонстрував під час слідчого експерименту.
У подальшому невідомий помістив потерпілого до отвору, розташованого під балконом будинку АДРЕСА_4 , де утримував його до моменту прибуття ще однієї невідомої особи. Після цього вони разом помістили потерпілого до автомобіля та відвезли до приміщення гаража, де утримували ОСОБА_5 певний час. Надалі потерпілий вказав місце (координати 4790137535090530), де його залишили невідомі особи.
Під час проведення слідчої дії потерпілий також відтворив маршрут свого пересування та повідомив про погрози й обставини, за яких невідомі особи заволоділи його майном.
Протоколом огляду речі від 01.02.2023, відповідно до якого предметом огляду є диск для лазерних систем зчитування інформації формату (DVD), який упаковано до паперового конверту, вказаний диск містить відеозапис з камери зовнішнього відеоспостереження магазину «Ажур», який розташований на першому поверсі, задньої частини будинку № 40, по вулиці Ладозькій у місті Запоріжжя.
Для перевірки інформації, яка знаходиться за даним посиланням був використаний комп`ютер. При «відкритті» посилання для перегляду файлів, встановлено, що там знаходиться наступні файли:
файл № 1 назва «2023-01-17 at 2»;
файл № 2 назва «2023-01-17 at 1».
При відкритті файлу №1 (Скріншот №1), за допомогою програми «КМРlауеr» на екрані зображено наступне: відкрита ділянка місцевості, яка розташована позаду будинку АДРЕСА_3 , а саме тротуарна ділянка яка має покриття з тротуарної плитки яка веде вздовж вказаного будинку через торговельні заклади, які розташовані на першому поверсі вказаного будинку.
При перегляді вказаного відеозапису, о 13:16:46 (згідно внутрішніх налаштувань камер зовнішнього відеоспостереження), відео запису чутно чоловічий голос, який каже «....я работаю на фірме могу дать номер...., я отвечаю», далі на 40 секунді відео на екрані з`являються два чоловіки один з яких утримує під руки іншого та насильно веде вздовж вказаного будинку, чоловік №1 одягнений у чорну куртку з капюшоном, який одягнуто на голову та кепку, чорні штани, чоловік №1 тримає лівою рукою чоловіка №2, чоловік №2 одягнутий у чорну куртку, чорну кепку, та чорні штани на лівому плечі мається чорна сумка, далі чутно голос чоловіка, який каже «ты шо сука, парень ты опять попутал или шо, это Запорожье парень» голос іншого чоловіка «я знаю я здесь живу не один год, я тебе говорю» голос іншого чоловіка «пойдем».
При подальшому перегляді файлу №2 (Скріншот №2,3 ), за допомогою програми «КМРlауеr», зображено наступне: чоловік №1, наносить удар правою рукою по тулубу чоловіка №2, через що останній зігнувся від болю, також на відео записі чутно два чоловічі голоси, один з яких каже «....я работаю на фірме могу дать номер...., я отвечаю», далі чутно другий голос чоловіка, який каже «ты шо сука, парень ты блять попутал или шо, это Запорожье парень» голос першого чоловіка «я знаю я здесь живу не один год, я тебе говорю», голос другого чоловіка «пойдем».
Під час огляду вказаного відеозапису, потерпілий ОСОБА_5 зазначив, що чоловік у кепці без капюшону - це він, чоловік який тримає його під руку та веде вздовж будинку, це особа злочинець - чоловік № 1 (згідно протоколу допиту потерпілого від 18.01.2023).
Протоколом огляду речей від 02.04.2023, згідно з яким предметом огляду є диск для лазерних систем зчитування діаметром 12 мм., формату CD-R. З лицьової сторони диск білого кольору та має написи і символи, нанесені фарбою синього кольору наступного змісту зверху вниз: «MY MEDIA MY CD-R 700 mb, 52x, 80 min» та рукописні написи і символи, виконані барвником чорного кольору: «334/409/23 від 03.02.2023». При відкритті диска за допомогою персонального комп`ютера фірми «LOGIC POWER» з процесором «Intel(R) Celeron(R) CPU 1000 М @ 1.80GHz 1.80GHz» та з 64-х розрядною операційною системою на базі програмного забезпечення «Windows 8» встановлено, що на диску, мається наступна інформація:
• копії документів на відкриття розрахункового рахунку платіжної банківської картки за № НОМЕР_1 ;
• інформація про рух грошових коштів по розрахунковому рахунку платіжної банківської картки за № НОМЕР_1 із зазначенням анкетних даних про особу, на яку оформлено картковий рахунок, повних даних про контрагентів і призначення платежів;
• дані системи відеоспостереження і фотофіксації зняття грошових коштів з банківських терміналів при оформленні та одержанні грошових коштів розрахунковим рахунком платіжної банківської картки за № НОМЕР_1 ;
• інформація отримана банком під час обслуговування зазначеного розрахункового рахунку платіжної банківської картки за № НОМЕР_1 , а саме номери телефонів, адреси проживання, місце роботи, рід занять, родинні зв`язки, особи які надають поруку, довірені (довірителі) особи;
• IP адрес підключення до Інтернет банкінгу по зазначеному розрахунковому рахунку платіжної банківської картки № НОМЕР_1 з іформацією про МАС-адреси комп`ютерів, з яких відбувалося з`єднання з системою, з зазначенням дати та часу за Київським часом в форматі: день, місяць, рік, години, хвилини, секунди таких з`єднань;
• історію зміни фінансових номерів за розрахунковим рахунком платіжної банківської картки за № НОМЕР_1 ;
Оглянувши та проаналізувавши всю наявну інформацію, встановлено що, 17.01.2023 в період часу з 13:09:21 по 13:11:24, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи у приміщенні торговельного закладу «Економ +», який розташований за адресою: місто Запоріжжя, вул. Ладозька буд. 44, використовуючи банківську картку НОМЕР_1 , яка зареєстрована на громадянина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 , за допомогою банкомату «Приватбанк» CAZA 8933, здійснив банківську операцію, а саме зняв готівкові кошти у розмірі 400 гривень.
Протоколом за результатами проведення негласних слідчих дій аудіо-, відеоконтроль особи від 06.04.2023 згідно із яким було отримано інформацію стосовно того, що ОСОБА_3 насильно повів потерпілого в подвір`я будинку, де наніс йому удар в груднину та якийсь час тримав потерпілого під балконом буд. АДРЕСА_4 .
Протоколом за результатами проведення негласних слідчих дій аудіо-, відеоконтроль особи від 13.04.2023 згідно із яким було отримано інформацію стосовно того, що ОСОБА_3 насильно повів потерпілого в подвір`я будинку, де наніс йому удар в груднину та якийсь час тримав потерпілого під балконом буд. АДРЕСА_4 .
Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Суд визнає неналежними доказами протокол проміжний за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж про причетність ОСОБА_9 до скоєння злочину від 27.02.2023 р., Висновок експерта №693 від 13.03.2023 р., протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особипро причетність ОСОБА_8 до скоєння злочину від 13.04.2023 р., протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи про причетність ОСОБА_8 до скоєння злочину від 13.04.2023 р., протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи про причетність ОСОБА_8 до скоєння злочину від 13.04.2023 р., протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи про причетність ОСОБА_3 до скоєння злочину від 13.04.2023 р., протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи про причетність ОСОБА_3 до скоєння злочину від 13.04.2023 р., протокол про результати спостереження за особою ( ОСОБА_9 ) від 18.04.2023 р., протокол про результати спостереження за особою ( ОСОБА_8 ) від 18.04.2023 р., протоколом про результати проведення установлення місцезнаходження радіоелектронного засобу від 18.04.2023 р., протокол огляду речі від 20.04.2023 р., протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії аудіо-, відеоконтроль особи про причетність ОСОБА_3 до скоєння злочину від 27.05.2023 р., протокол про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж (електронних інформаційних систем) від 27.05.2023 р., оскільки ці докази не підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також, суд, дослідивши протокол огляду речі від 31.01.2023 р. та доданий до нього відеозапис на диску, встановив їх повну невідповідність. Зміст відеозапису на носії не відповідає опису подій, викладеному в протоколі, та стосується сторонніх обставин. Враховуючи, що додаток є невід`ємною частиною протоколу, а встановити походження фактично наявного диска неможливо, суд визнає даний протокол разом із додатком недопустимим доказом у зв`язку з порушенням вимог ст. 105 КПК України та неможливістю перевірити достовірність відображених у ньому відомостей.
Покази свідка ОСОБА_10 , який він надав у судовому засіданні 25.04.2024 р., а саме що він побачив обвинуваченого із хлопцем, підійшов до обвинуваченого та запитав, що трапилося; ОСОБА_11 пояснив, що спіймав «закладчика»; стояв із ними близько 10 хвилин; через 10-15 хвилин до під`їзду під`їхав автомобіль, з якого вийшли чоловіки. Хлопця посадили в автомобіль (йому відкрили двері, і він сів), після чого його повезли; після того як вони поїхали, свідок іще трохи поспілкувався з ОСОБА_11 , і вони розійшлися по домівках, суд оцінює критично, оскільки вони суперечать показанням потерпілого, який показав, що після позбавлення його волі обвинуваченим, через деякий час під`їхав автомобіль, з якого вийшла ще одна особа. Ці двоє силоміць заштовхали його в машину невідомої йому марки. Він не бачив марки та номера машини, оскільки його голова була пригнута до підлоги, щоб він не міг бачити обставини руху та обличчя злочинців, тобто після позбавлення обвинуваченим волі потерпілого, ніхто до них не підходив, обвинувачений ні з ким не спілкувався, після того, як під`їхав автомобіль обвинувачений заштовхав його на заднє сидіння та сів поруч…
Також суд вбачає протиріччя у показах обвинуваченого, адже під час допиту в судовому засіданні, останній, взагалі не зазначав, що у день події, до нього підходив ОСОБА_10 та про щось з ним спілкувався.
Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що він, реалізуючи свій злочинний намір та заздалегідь узгоджений план вчинення злочину, направленого на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, перебуваючи в автомобілі в кузові синього кольору з невстановленим досудовим розслідуванням номером державної реєстрації під керуванням однієї з невстановлених досудовим розслідуванням осіб, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, розташувавшись з потерпілим ОСОБА_5 на задньому сидінні вказаного автомобіля, утримуючи останнього всупереч його волі, висловлюючи погрози та застосовуючи силу, під час руху зазначеного автомобіля за заздалегідь підготовленим маршрутом відкрито заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 9С», 64 GB внутрішньої пам`яті, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 в корпусі сірого кольору, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_5 , чим завдав останньому відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-23/835-ТВ від 25.01.2023 матеріальну шкоду на суму 3600 гривень 00 копійок.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст.186 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину, в частині відкритого викрадення мобільного телефону у потерпілого, не визнав.
В основу пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення за ст.186 ч.4 КК України, стороною обвинувачення покладено лише покази потерпілого, який зазначив, що обвинувачений змусив його покласти телефон у рюкзак, а забрав його вже в машині. Натомість обвинувачений заперечив заволодіння майном потерпілого.
Інших доказів на підтвердження винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 ч.4 КК України, стороною обвинувачення не надано, і у зв`язку з тривалим розглядом вказаної справи суд приходить до висновку, що всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів вичерпані.
Вищеперераховані докази, а скоріше їх відсутність, та покази потерпілого підтверджують, що органами досудового слідства зроблено неповний аналіз та хибна оцінка доказів, яка не дозволяє прийти до висновку про доведеність вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
На підставі частини 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК України відповідно до ч.1 ст. 92 КПК України покладається на слідчого та прокурора.
За ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно вимог ст.17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Вимогами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Відповідно до п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Обов`язок суду щодо забезпечення презумпції невинуватості і права на справедливий судовий розгляд, які передбачені ст.62 Конституції України, поєднуються з такими ж положеннями ч.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Статтею 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, у справі «Бербера, Мессеге и Хабардо проти Іспанії» від 06.12.1998 р. (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.
Відповідно до роз`яснень п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 29.06.1990 року "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку", обвинувальний ухил при вирішенні питання про винуватість чи невинуватість підсудного є неприпустимим. Всі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на користь підсудного.
Суд вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення.
Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Оцінивши в сукупності вказані обставини та докази, які покладені в основу обвинувачення, суд визнає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення ОСОБА_3 злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і на даний час вичерпані всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.
Враховуючи викладене, а також виходячи з вимог ст.62 Конституції України, за якою усі сумніви щодо доведеності вини особи повинні тлумачитись на користь обвинуваченого, суд проаналізувавши досліджені по справі докази вважає недоведеним факт вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, оскільки невстановлено достатніх, належних та допустимих доказів для доведення винуватості ОСОБА_3 та приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.186 ч.4 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведенням, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Досліджені судом докази узгоджуються між собою і беззаперечно доводять, що саме обвинувачений ОСОБА_3 незаконно викрав людину, з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, вчинене групою осіб. 
При цьому обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що саме він незаконно викрав ОСОБА_5 . 
Оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в незаконному викраденні людини, з корисливих мотивів, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, вчинене групою осіб, повністю доведена «поза розумним сумнівом».
При призначенні покарання, відповідно до статей 65 - 67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного, а також обставини, що впливають на покарання.
ОСОБА_3 вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, на утриманні дітей не має, під наглядом лікаря-нарколога не перебуває.
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлені.
З урахуванням предмета посягання, характеру діяння, способу, місця та часу скоєння злочину, форми, виду і ступеня провини, мотивів і мети злочину, обставин, що характеризують поведінку винного до скоєння злочину, обставин, безпосередньо пов`язаних із вчиненням злочину, що характеризують поведінку винного після вчинення злочину, а також індивідуальних особливостей особистостей: стать, вік, стан здоров`я, сімейний стан, спосіб життя, - суд приходить до висновку про можливість призначення покарання, передбаченого санкцією статті Особливої частини Кримінального кодексу України у вигляді позбавлення волі.
Враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого та інші обставини справи, суд дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20.02.2023 у провадженні № 1-кс/334/409/23 (справа № 334/492/23), було накладено арешти на майно. На підставі частини четвертої статті 174 КПК України суд скасовує вказані арешти.
Цивільний позов не заявлено.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд - 

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, і виправдати у зв`язку із недоведеністю в його діянні складу даного кримінального правопорушення.
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.146 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши випробувальний строк тривалістю три роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Скасувати арешт мобільного телефону марки «Ірhоnе8», мобільного телефону марки «Ergo», штанів сірого кольору, куртки чорного кольору, кепки чорного кольору, кросівок чорного кольору з червоним фрагментом «Nike», накладений на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 20.02.2023 у провадженні № 1-кс/334/492/23 (справа № 334/409/23).
Речові докази:
мобільний телефон марки «Ірhоnе8», мобільний телефон марки «Ergo», штани сірого кольору, куртку чорного кольору, кепку чорного кольору, кросівки чорного кольору з червоним фрагментом «Nike» - повернути ОСОБА_3 
дитячу куртку рожевого кольору - знищити.
Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1