ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 907/491/17	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого – судді МАТУЩАКА О.І. 
суддів МАНЮКА П.Т.
КРАВЧУК Н.М. 

за участю секретаря судового засідання – ТЕЛИНЬКО Я. П.
за участю преставників учасників справи:
від ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» – Бурдюг Т.В. (адвокат);
арбітражний керуючий – Беляновський Р.Ю.
кредитор – ОСОБА_1 (особисто);

розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_2 (вх.ЗАГС №01- 05/1473/26 від 12.05.2026)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.01.2026 (суддя Ремецькі О.Ф.)

у справі №907/491/17

за заявою боржника  ОСОБА_3 , смт. Чинадійово, Мукачівський район, Закарпатська область

про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа №907/491/17 про неплатоспроможність боржника ФОП Минди Юрія Васильовича, провадження у якій порушено 29.06.2017 за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", на стадії ліквідаційної процедури.
Постановою Господарського суду Закарпатської області від 13.08.2019 у порядку вимог ст.ст. 1, 16, 90, 91 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» визнано фізичну особу - підприємця Минду Ю.В. банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання фізичної особи - підприємця Минда Ю.В. банкрутом.
Ухвалою суду від 09.11.2022 призначено керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Беляновського Романа Юрійовича.
18.04.2023 ухвалою суду заяву кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» задоволено повністю. Визнано ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» конкурсним кредитором відносно боржника з грошовими вимогами в розмірі 234 937 339, 20 грн, з яких:
- 10 000 000, 00 грн - вимоги забезпечені заставою, що погашаються за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення - позачергово;
- 219 068 369, 21 грн - розрахунки з іншими кредиторами - вимоги другої черги;
- 5 865 127,99 грн - неустойки (штраф, пеня) - третя черга задоволення;
- 3 842,00 грн - витрати на оплату судового збору, що погашаються до задоволення вимог кредиторів (позачергово).
26.11.2025 до суду надійшла заява ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар" про заміну кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» його правонаступником - ТОВ "Фінансова компанія "Вінстар".
Господарський суд Закарпатської області ухвалою від 20.01.2026 заяву ТОВ “Фінансова компанія “Вінстар” про заміну кредитора правонаступником задовольнив. Замінив кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» його правонаступником - ТОВ “Фінансова компанія “Вінстар”.
Зазначена ухвала мотивована тим, що між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Вінстар» укладено договір купівлі-продажу майнових прав, за яким до нового кредитора перейшли права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, а відтак відбулося матеріальне правонаступництво. Суд першої інстанції, керуючись положеннями ст. 43 Кодексу України з процедур банкрутства (надалі – КУзПБ), ст. 52 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України), статей 512, 514 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України), дійшов висновку про наявність правових підстав для заміни кредитора його правонаступником у справі про неплатоспроможність, а тому задовольнив відповідну заяву.
Не погоджуючись із цією ухвалою, кредитор у справі ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Вінстар» про заміну кредитора, неправильно застосував норми матеріального права та не врахував правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 09.10.2024 у справі № 638/1046/14-ц щодо застосування ст. 1281 ЦК України у разі смерті боржника.
Апелянт зазначає, що після смерті ФОП Минди Василя Юрійовича кредитор був зобов`язаний у строки, визначені ст. 1281 ЦК України, пред`явити вимоги до його спадкоємців або через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Проте ТОВ «ФК «Вінстар», будучи належним чином повідомленим про смерть боржника та відкриття спадкової справи, таких вимог ні до спадкоємців, ні до нотаріуса не пред`явило, у зв`язку з чим втратило право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за акцесорними зобов`язаннями, зокрема порукою.
Крім того, апелянт вказує, що суд не врахував, що арбітражний керуючий ще у червні 2025 року повідомив усіх кредиторів у справі про неплатоспроможність про смерть боржника, а 25.11.2025 ТОВ «ФК «Вінстар» також було повідомлено про відступлення права вимоги, що свідчить про його обізнаність із відповідними обставинами. Незважаючи на це, кредитор не скористався передбаченим законом порядком пред`явлення вимог до спадкоємців.
Також скаржник зазначає, що звернення ТОВ «ФК «Вінстар» із заявою про заміну кредитора без дотримання вимог ст. 1281 ЦК України не створює правових підстав для процесуального правонаступництва, оскільки внаслідок пропуску преклюзивного строку кредитор втратив саме матеріальне право вимоги. З огляду на викладене, апелянт просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та відмовити у задоволенні заяви про заміну кредитора.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Вінстар» вказує на те, що право вимоги ПАТ «Промінвестбанк» до боржника набуте ТОВ «ФК «Вінстар» на підставі договору купівлі-продажу майнових прав від 26.09.2025, укладеного за результатами аукціону з реалізації активів банку. За умовами цього договору до нового кредитора перейшов увесь комплекс майнових прав первісного кредитора, у тому числі право звернення до спадкоємців боржника, право участі у справах про банкрутство та інші права, що випливають із відповідних кредитних і забезпечувальних договорів.
Вважає, що апелянт помилково застосовує до спірних правовідносин редакцію ст. 1281 ЦК України, яка діяла до внесення змін Законом України №2478-VIII. Оскільки смерть боржника настала у 2025 році, застосуванню підлягає чинна редакція цієї норми, відповідно до якої кредитор має право пред`явити вимоги до спадкоємця не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину або, якщо кредитор не знав і не міг знати про прийняття спадщини, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини чи отримання такого свідоцтва.
При цьому, станом на дату подання відзиву відомості про отримання спадкоємцями свідоцтв про право на спадщину відсутні, а тому перебіг шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України, ще не розпочався. Крім того, інформацію про спадкоємців кредитор отримав лише після листа нотаріуса від 20.02.2026.
Також вказує, що 26.11.2025 звернувся до суду із заявою про заміну кредитора, а про відкриття спадкової справи дізнався лише з апеляційної скарги 19.03.2026. Відтак звернення кредитора безпосередньо до суду із заявою про процесуальне правонаступництво є належним способом пред`явлення вимог до спадкоємців у розумінні ст. 1281 ЦК України, що відповідає правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 03.11.2020 у справі №916/617/17 та від 10.10.2023 у справі №523/2357/20.
Твердження апелянта про пропуск строку пред`явлення вимог ґрунтуються виключно на припущеннях, оскільки відсутні докази видачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину, а відповідно відсутні й підстави вважати, що строк, визначений ст. 1281 ЦК України, сплив.
З огляду на наведене, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.
17.06.2026 через підсистему «Електронний суд» від кредитора ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Відповідно до ч. 1 ст. 263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.
Західний апеляційний господарський суд ухвалою від 18.05.2026 відкрив провадження у справі №907/491/17 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.01.2026 та надав учасникам у справі строк на подання відзиву, пояснень та інших процесуальних документів – 10 днів з моменту отримання цієї ухвали.
Вказана ухвала була доставлена ОСОБА_1 в її електронний кабінет 20.05.2026 о 14 год 22 хв., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. Відтак останнім днем строку на подання відзиву (з урахуванням ч. 6 ст. 242 ГПК України) було 01.06.2026. Водночас відзив було подано лише 17.06.2026.
Відповідно до ч. 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Розглянувши поданий відзив, який подано з пропуском строку на його подання, а також відсутність клопотання про поновлення такого строку, колегія суддів дійшла висновку про залишення без розгляду вказаного відзиву.
18.06.2026 о , після завершення апеляційного розгляду у цій справі, через підсистему «Електронний суд» від представника ТОВ «ФК «Вінстар» надійшла про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 197 ГПК України учасник справи, його представник має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.
Учасник справи, його представник подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
Оскільки заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції подана поза межами строку, визначеного ч. 2 ст. 197 ГПК України і після розгляду справи по суті, то в силу ст. 118 ГПК України така заява залишена судом без розгляду.
Інших клопотань чи заяв, передбачених ст. 207 ГПК України, учасниками справи не подано.
18.06.2026 у судовому засіданні взяли участь представник ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», арбітражний керуючий та кредитор – ОСОБА_1 , які навели свої доводи та заперечення по суті апеляційної скарги.
Інші учасники у справі в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи, які не з`явилися.
Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши застосування норм матеріального і процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що в забезпечення належного виконання зобов`язань ФОП Минди Василя Юрійовича за кредитним договором № 2391 від 26.12.2007, в цей же день - 26.12.2007 ОСОБА_3 уклав договір поруки (а.с. 125, том 2), згідно якого ОСОБА_3 як поручитель взяв на себе зобов`язання на засадах солідарного боржника відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне та повне виконання позичальником ФОП Минда В.Ю. зобов`язань за кредитним договором № 2391 від 26.12.2007.
Вказане стало підставою для визнання грошових вимог ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» ухвалою суду від 18.04.2023 в загальному розмірі 234 937 339, 20 грн.
08.09.2025 відбувся аукціон (протокол електронного аукціону № GFD001-UA-20250901-71207) з продажу активів ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».
12.09.2025 ТОВ «Фінансова компанія «Вінстар» повністю проведені розрахунки за придбане майно на аукціоні, згідно із платіжними інструкціями №102 та №103 від 12.09.2025.
Відтак 26.09.2025 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Вінстар» був укладений договір купівлі-продажу майнових прав від 26.09.2025, посвідчений Черленюх Л.В., приватним нотаріусом КМНО, реєстр. № 409. 
Відповідно до умов договору, банк передав у власність ТОВ «ФК «Вінстар» майнові права банку до ФОП Минди В.Ю. за такими договорами:
- кредитний договір про відкриття кредитної лінії №2391, укладений 26.12.2007 з ФОП Миндою В.Ю. з урахуванням договору про внесення змін та доповнень від 03.03.2011;
- іпотечний договір, укладений 11.02.2008 з ФОП Миндою Ю.В., посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В., зареєстрованого в реєстрі за №829;
- договір застави з додатком №1 до контракту № 3/2006 від 11.08.2006, укладений 30.01.2008 з ФОП Миндою В.Ю., посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В., зареєстровано в реєстрі за № 541;
- договір застави, укладений 28.01.2008 з ФОП Миндою В.Ю., посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В., зареєстровано в реєстрі за № 473.
Відповідно до п. 1. договору купівлі-продажу майнових прав, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність майнові права, які виникли та/або виникнуть у майбутньому та які включають: 
- право оскаржувати, як у судовому, так і в позасудовому порядках припинення, ліквідацію позичальників та майнових поручителів, зазначених у додатку №1 до цього договору, їх правонаступників, які є (були) боржниками за правами вимоги, які виникли за укладеними договорами, наведеними у додатку №1 до цього договору, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, та /або на інших підставах, наведених у додатку №1 до цього договору (надалі - права вимоги 1); 
- право звернення до державних органів, установ та організації всіх форм власності в межах прав та повноважень власника прав вимоги 1; 
- право звернення до правонаступників, спадкоємців та органів місцевого самоврядування в межах прав та повноважень власника прав вимоги 1; 
- права кредитора за правами вимоги 1 (зокрема, права вимоги застосування наслідків недійсності правочинів, вимоги з отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсним договорів та/або визнання нікчемними договорів, права, які випливають із судових справ, в тому числі справ про банкрутство, виконавчих проваджень, в тому числі щодо майна, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права, які випливають з мирових угод, договорів з арбітражними керуючими, охоронними організаціями, права участі в колегіальних органах, в тому числі в комітеті кредиторів, право одержати, переважно перед іншими кредиторами майнових поручителів, іпотекодавця, застоводавця, якщо таке переважне право встановлено нормами чинного законодавства України у порядку, визначеному укладеними договорами 1, Законом України «Про іпотеку», Законом України «Про заставу», задоволення всіх свої вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, тощо), що випливають з умов укладених договорів 1, за рахунок майна, вказаного в укладених договорах 1 та в додатках до цих договорів, тощо), які виникнуть у майбутньому у разі скасування реєстрації припинення/ліквідації боржників 1; 
- право на оскарження будь-яких рішень відповідно до вимог чинного законодавства України, які стосуються продавця та пов`язані з правами вимоги 1 до боржників 1 та/або майновими правами щодо боржників 1, які є предметом продажу за цим договором, та/або укладеними договорами 1, що є предметом цього договору; 
- право набути у власність гроші та /або майно на підставах, що виникли за укладеними договорами 1 та /або на інших підставах, наведених у додатку №1 до цього договору; право отримання грошових коштів/відшкодування від боржників 1 за укладеними договорами 1; 
- будь-які інші без виключення права, що пов`язані або випливають із прав вимоги 1 до боржників 1.
Відповідно до ст. 43 КУзПБ у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі.
Нормами ст. 52 ГПК України встановлено, у разі заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи па будь-якій стадії судового процесу. Усі дії вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього гак само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав і обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. Разом із тим, процесуальне правонаступництво можливе на будь - якій стадії процесу.
Аналогічні положення містяться у п. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", а саме: у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст.512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) і до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як визначено ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.
Відповідно до ст. ст. 526, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Вимогами ст. 527 ЦК України передбачено, що одним з елементів належного виконання зобов`язання, яке виступає кінцевою ціллю будь-якого зобов`язання, є виконання його належному кредиторові належним боржником.
За змістом ст. 43 КУзПБ у разі вибуття чи заміни кредитора у справі про банкрутство господарський суд за заявою правонаступника або іншого учасника (учасників) справи здійснює заміну такої сторони її правонаступником на будь-якій стадії провадження у справі. Усі дії, вчинені у справі про банкрутство до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
З огляду на зазначене вище, суд апеляційної інстанції вважає правомірними та обґрунтованими висновки суду першої інстанції про заміну кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у справі № 907/491/17 на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Вінстар».
Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, оскільки вони фактично зводяться до заперечень щодо існування права вимоги кредитора, тоді як предметом судового розгляду є виключно питання наявності чи відсутності підстав для заміни кредитора у справі про банкрутство у зв`язку з переходом до нього вже визнаних судом грошових вимог. 
Так, у межах розгляду заяви про процесуальне правонаступництво суд встановлює лише наявність факту переходу прав та обов`язків від первісного кредитора до іншої особи, тобто вирішує питання про заміну особи у вже існуючих матеріальних правовідносинах. Натомість перевірка обґрунтованості грошових вимог кредитора, наявності чи припинення права вимоги, а також обставин, які могли бути підставою для відмови у їх визнанні, не є предметом такого судового розгляду.
Матеріалами справи підтверджується, що грошові вимоги ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» до боржника вже були предметом судового розгляду та ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 18.04.2023 визнані і включені до реєстру вимог кредиторів. Зазначена ухвала набрала законної сили, а відтак встановлені нею обставини щодо існування та обсягу грошових вимог кредитора не підлягають повторному дослідженню при вирішенні питання про процесуальне правонаступництво.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про втрату кредитором права вимоги внаслідок недотримання положень ст. 1281 ЦК України фактично спрямовані на переоцінку підстав існування вже визнаних судом кредиторських вимог, а не на спростування обставин, які мають значення для вирішення питання про наявність правонаступництва. 
За таких обставин наведені доводи не можуть бути предметом перевірки під час розгляду заяви про заміну кредитора та не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для здійснення процесуального правонаступництва.
Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.
Керуючись ст. ст. 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 20.01.2026 у справі №907/491/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. МАТУЩАК

Судді Н.М. КРАВЧУК

П.Т. МАНЮК