ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2026 р. Справа № 910/1493/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Сибіги О.М.
суддів: Тищенко О.В. 
Гончарова С.А. 

секретар судового засідання: Михайленко С.О.
за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 11.06.2026
Розглянувши матеріали апеляційної скарги Київської міської ради
на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025
повний текст рішення складено 09.12.2025.
у справі № 910/1493/25 (суддя Ягічева Н.І.)
за позовом Акціонерного товариства "Український нафтогазовий інститут"
до Київської міської ради
про визнання укладеним договору про поновлення договору оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
Акціонерне товариство "Український нафтогазовий інститут" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (відповідач) про визнання укладеним договору про поновлення договору оренди земельної ділянки.
Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем переважного права позивача на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1493/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.10.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття
Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/1493/25 позовні вимоги задоволено повністю.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивач з дотриманням порядку, встановленого положеннями статі 33 Закону України «Про оренду землі», скористався переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк шляхом направлення до Київської міської ради 15.11.2023 листа-повідомлення про поновлення договору. Однак, відповідачем у встановленому законом порядку заперечень щодо поновлення договору на новий строк не надано. За висновком суду, у зв`язку з вчиненням необхідних дій, спрямованих на поновлення договору, позивач має право на поновлення договору оренди на новий строк.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/1493/25, 24.12.2025 Київська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/1493/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що (1) строк дії договору сплинув (закінчився) 19.03.2011; (2) враховуючи висновок постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, викладений у протоколі № 3 від 28.02.2017, строк дії договору з урахуванням наведеного висновку було поновлено на 5 (п`ять) років до 19.03.2016; (3) державну реєстрацію права оренди за договором про поновлення договору оренди проведено 19.12.2018 після спливу терміну, на який цей договір укладався; (4) позивачем недотримано тримісячного строку на надсилання письмового повідомлення про поновлення договору, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в поновленні договору оренди землі; (5) діючим законодавством (станом на момент укладення договору оренди земельної ділянки від 03.03.2006) не передбачено автоматичного поновлення договорів оренди землі, реалізація переважного права на поновлення договору оренди земельної ділянки в разі відсутності заперечень з боку сторін можлива лише за наявності рішення відповідного органу місцевого самоврядування.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.12.2025 матеріали апеляційної скарги Київської міської ради у справі № 910/1493/25 передано на розгляд головуючому судді Сибізі О.М.
Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 24.12.2025, для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Київської міської ради у справі № 910/1493/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Ходаківська І.П., Корсак В.А.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.01.2026 у зв`язку з перебуванням судді Корсака В.А. у відпустці для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Київської міської ради по справі № 910/1493/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Ходаківська І.П., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.01.2026 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/1493/25.
05.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/1493/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 у зв`язку з перебуванням судді Ходаківської І.П. у відпустці для вирішення питань щодо руху апеляційної скарги Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у судовій справі № 910/1493/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Шапран В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1493/25 за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 та призначено розгляд справи на 26.03.2026. 
19.02.2026 до Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Український нафтогазовий інститут" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 15.11.2023 позивач, скористався переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, направив до Київської міської ради лист-повідомлення від 14.11.2023 № 01-125 про намір поновити договір оренди землі. Однак, відповіді від Київської міської ради, як сторони договору, не надходило, що свідчить про її мовчазну згоду на поновлення договору в розумінні частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». При цьому, Департаментом земельних ресурсів листом від 22.12.2023 № 05716-17216 відмовлено позивачу у поновленні договору на новий строк з підстав не недотримання тримісячного строку на звернення з письмовим повідомленням про поновлення договору, тому АТ "Український нафтогазовий інститут" втратило переважне право на укладення договору оренди на новий строк. Позивач стверджує, що впродовж усього строку оренди використовував земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, користувався розташованими на ній будівлями, сплачував орендну плату та не допускав порушень умов договору, тому має право на поновлення орендних правовідносин шляхом визнання поновленим договору оренди земельної ділянки. 
26.03.2026 судове засідання не відбулось у зв`язку з перебуванням головуючого судді Сибіги О.М. у відпустці.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 розгляд справи призначено на 14.05.2026.
Розпорядженням від 13.05.2026 № 09.1-08/1423/26 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, в зв`язку з перебуванням судді Шапрана В.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 910/1493/25.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2026 для розгляду справи № 910/1493/25 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.
13.05.2026 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією прийнято до свого провадження справу № 910/1493/25 за апеляційною скаргою Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 та призначено розгляд справи на 14.05.2026.
В судовому засіданні 14.05.2026 оголошувалась перерва до 11.06.2026. 
Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Київської міської ради слід задовольнити, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/1493/25 скасувати, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 03.03.2006 між Акціонерним товариством «Український нафтогазовий інститут» (надалі – позивач, орендар) та Київською міською радою (надалі – відповідач, орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки (надалі – договір/договір оренди), який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. за реєстровим № 235 та зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис у книзі записів державної реєстрації договорів від 20.06.2006 за № 75-6-00274.
За умовами договору орендодавець передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:041:0044 площею 0,1320 га по проспекту Академіка Палладіна, 44 у Святошинському районі м. Києва для експлуатації та обслуговування будівель і споруд інституту (п. 1.1., 2.1. договору). 
Договір укладено на 5 (п`ять) років (п. 3.1. договору). 
20.03.2006 за актом приймання-передачі орендодавець передав, а орендар прийняв в оренду земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:041:0044 площею 0,1320 га по проспекту Академіка Палладіна, 44 у Святошинському районі м. Києва.
19.12.2018 між Акціонерним товариством «Український нафтогазовий інститут» та Київською міською радою укладено договір про поновлення договору оренди земельної ділянки на 5 (п`ять) років.
19.12.2018 проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки Акціонерного товариства «Український нафтогазовий інститут» на земельну ділянку земельну ділянку з кадастровим номером 8000000000:75:041:0044 площею 0,1320 га по проспекту Академіка Палладіна, 44 у Святошинському районі м. Києва, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 06.09.2024 № 393820363.
Відповідно до п. 11.7. договору після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі поновлення договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. 
15.11.2023 Акціонерне товариство «Український нафтогазовий інститут» направило до Київської міської ради лист-повідомлення від 14.11.2023 № 01-125 про поновлення договору оренди земельної ділянки, до якого додано, зокрема, проект договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.11.2023.
Розглянувши лист-повідомлення від 14.11.2023 № 01-125, Департаментом земельних ресурсів листом від 22.12.2023 № 05716-17216 повідомлено Акціонерне товариство «Український нафтогазовий інститут», що товариство втратило переважне право на укладення договору оренди на новий строк з підстав не недотримання тримісячного строку на звернення з письмовим повідомленням про поновлення договору.
Однак, позивач зазначає, що відповіді від Київської міської ради, як орендодавця за договором, не надходило, що свідчить про її мовчазну згоду на поновлення договору в розумінні частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». 
У зв`язку з порушенням Київською міською радою права Акціонерного товариства «Український нафтогазовий інститут» на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, позивач звернувся до суду з даним позовом про визнання укладеним договору про поновлення договору оренди земельної ділянки.
Відповідач проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що (1) строк дії договору сплинув (закінчився) 19.03.2011; (2) враховуючи висновок постійної комісії Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування, викладений у протоколі № 3 від 28.02.2017, строк дії договору з урахуванням наведеного висновку було поновлено на 5 (п`ять) років до 19.03.2016; (3) наданий позивачем проект додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки не містить умови, передбаченої статтею 33 Закону України «Про оренду землі» та статтею 126-1 Земельного кодексу України. 

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначаються Законом України "Про оренду землі".
Статтею 1 названого Закону визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Частиною першою статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Колегія суддів зазначає, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (а відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким статтю 33 Закону України "Про оренду землі", яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладено у новій редакції.
Розділ IX "Перехідні положення" Закону доповнено абзацами третім і четвертим такого змісту:
"Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України.
Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення".
Стаття 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.
Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.
Відповідно за змістом статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.
Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом України "Про оренду землі" врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.
Стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (частина друга статті 33 зазначеного Закону).
До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (частина третя статті 33 цього Закону).
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті 33 вказаного Закону).
Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина п`ята статті 33 Закону про оренду землі).
Частина 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" встановлювала, що у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).
За приписами частини восьмої цієї статті у попередній редакції додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку, а положення частини одинадцятої цієї статті зазначали, що відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.
У пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 зазначено таке: "Частини п`ята та шоста статті 33 Закону про оренду землі встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин.
За загальним правилом, викладеним у частині п`ятій статті 33 Закону про оренду землі, орендодавець у місячний строк із дня отримання листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі з проектом відповідної додаткової угоди їх розглядає, за потреби узгоджує з орендарем істотні умови договору, може повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень проти поновлення договору оренди землі, а за відсутності таких заперечень - вирішує поновити договір оренди землі (таке рішення потрібне лише щодо земель державної та комунальної власності) й укладає з орендарем відповідну додаткову угоду.
Спеціальне правило, викладене у частині шостій Закону про оренду землі, розраховане на випадки, коли орендодавець, який отримав від орендаря, наприклад, в останній день строку договору оренди землі лист-повідомлення про поновлення цього договору з проектом відповідної додаткової угоди, протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві заперечень щодо такого поновлення, а орендар продовжив добросовісно користуватися земельною ділянкою. У такому разі орендодавець позбавлений можливості узгоджувати з орендарем нові істотні умови договору оренди землі, що вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були, без прийняття орендодавцем земель державної та комунальної власності окремого рішення про таке поновлення."
Пункти 41 та 43 цієї ж постанови містять висновок про те, що без укладення додаткової угоди до договору оренди землі завершення процедури поновлення такого договору було неможливим, а єдиний механізм оформлення продовження орендних відносин, саме шляхом укладення згаданої у частинах третій, п`ятій- восьмій, одинадцятій статті 33 Закону про оренду землі додаткової угоди підтверджує змістовну єдність усіх приписів цієї статті.
Тож статтею 33 Закону про оренду землі було визначено загальну процедуру дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі, за якої завершення процедури поновлення договору полягало в укладенні додаткової угоди (за згодою сторін чи за судовим рішенням).
Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону про оренду землі, яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону про оренду землі). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33) тепер регулюється статтею 126-1 Земельного кодексу України.
При цьому відповідно до абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.
Згідно з частиною другою статті 126-1 Земельного кодексу України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.
Також відповідно до частини першої статті 126-1 Земельного кодексу України умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.
Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, адже стаття 126-1 Земельного кодексу України передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до реєстру про виключення відомостей про поновлення).
Разом з тим, як вже вказано вище, умова про поновлення договору взагалі не може встановлюватися в договорі оренди землі щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, визначених частиною першою статті 126-1 Земельного кодексу України. Тобто, поновлення договорів оренди земель державної та комунальної власності в процедурі, зазначеній в статті 126-1 Земельного кодексу України, за загальним правилом заборонено.
З наведеного вбачається, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону про оренду землі базується саме на положеннях стаття 126-1 Земельного кодексу України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.
Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною першою статті 33 Закону про оренду землі у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 05.12.2019 № 340-IX, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.
Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться у абзаці 4 Розділу Перехідні положення Закону про оренду землі та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі про оренду землі у попередній редакції, є змістовно різними.
Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 Розділу Перехідні положення Закону України "Про оренду землі". Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону про оренду в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.
Як встановлено судом, договір оренди земельної ділянки укладено 03.03.2006, тобто до набрання чинності 16.01.2020 Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" № 340-IX.
Таким чином, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення статті 33 Закону України “Про оренду землі” у редакції, чинній на момент укладення договору оренди земельної ділянки від 03.03.2006 (правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 21.09.2022 у справі № 926/2720/21).
Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України) є межею законодавчого втручання в приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акту законодавства, а також якщо ці відносини регулюють імперативні норми.
Тому сторони договору не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 Цивільного кодексу України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (п. 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. 
Подібні висновки зроблено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 та від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17.
Умови договору, щодо яких має бути досягнута згода, не повинні суперечити законодавчо визначеним умовам, за яких такий договір може бути укладений (стаття 6 Цивільного кодексу України). У протилежному випадку правочин (його окремі умови), що не відповідає закону, не створює правових наслідків, на які він спрямовувався, оскільки застосування імперативної норми закону не може залежати від волі приватних осіб (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 910/10784/16, від 08.08.2021 у справі № 906/1336/19, від 12.09.2023 у справі № 910/8413/21).
Так, відповідно до п. 3.1. договору строк його дії 5 (п`ять) років.
Як зазначалося судом, договором про поновлення договору оренди земельної ділянки від 19.12.2018 № 408 вказаний договір було поновлено на 5 (п`ять) років – до 19.12.2023. 
Пунктом 11.7. договору визначено, що після закінчення строку, на який було укладено договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі поновлення договору на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. 
Виходячи з положень п. 11.7. договору, орендар повинен повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію не пізніше 19.09.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 15.11.2023 Акціонерне товариство «Український нафтогазовий інститут» звернулось до Київської міської ради з листом-повідомленням від 14.11.2023 № 01-125 про поновлення договору оренди земельної ділянки, до якого додано, зокрема, проект договору про поновлення договору оренди земельної ділянки від 13.11.2023.
Рішенням від 20.04.2017 № 241/2463 Київської міської ради затверджено Порядок набуття прав на землю із земель комунальної власності у місті Києві, відповідно до п. 3.15 якого приймальня Київради з земельних питань у день надходження заяви на отримання адміністративної послуги або протягом наступного робочого дня формує кадастрову справу, присвоює їй реєстраційний номер та надсилає разом з доданими до неї документами до Департаменту земельних ресурсів для: (1) підготовки висновку щодо надання в установленому законом порядку земельної ділянки відповідно до статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в України"; (2) занесення відповідної інформації до міського земельного кадастру (за необхідності); (3) підготовки проекту рішення Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування (у власність) або про відмову у передачі (наданні) земельної ділянки в користування (у власність); (4) підготовки пояснювальної записки до проекту рішення Київської міської ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування (у власність) або про відмову у передачі (наданні) земельної ділянки в користування (у власність). Пояснювальна записка до проекту рішення Київської міської ради обов`язково має містити інформацію щодо: правового статусу земельної ділянки; правового статусу об`єкта нерухомого майна (за наявності); особи заявника та іншу наявну інформацію, що має значення для прийняття рішення Київської міської ради.
Таким чином, саме Департамент земельних ресурсів наділений повноваженнями щодо розгляду заяв (клопотань) зацікавлених осіб щодо надання земельних ділянок в межах міста Києва в оренду і саме він готує відповідний проект рішення за результатами такого розгляду.
За результатами розгляду листа-повідомлення від 14.11.2023 № 01-125, Департаментом земельних ресурсів листом від 22.12.2023 № 05716-17216 повідомлено Акціонерне товариство «Український нафтогазовий інститут», що товариство втратило переважне право на укладення договору оренди на новий строк з підстав не недотримання тримісячного строку на звернення з письмовим повідомленням про поновлення договору.
При цьому, позивач стверджує, що відповіді на лист-повідомлення від 14.11.2023 № 01-125 від Київської міської ради не надходило, що свідчить про її мовчазну згоду на поновлення договору в розумінні частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі». 
Отже, строк дії договору оренди земельної ділянки закінчився 19.12.2023.
У справі № 915/1003/20 Верховним Судом постановою від 03.02.2021 скасовано постанову суду апеляційної інстанції та залишено в силі рішення суду, яким було відмовлено у позові про визнання додаткової угоди укладеною з тих підстав, що орендар не повідомив про намір поновити договір орендодавця у договірний строк (визначений та встановлений сторонами в договорі оренди землі), котрий має пріоритет над строком, встановленим законом. 
Аналогічно у справі № 910/7864/20 Верховним Судом постановою від 03.11.2021 скасовано судові рішення, котрими було задоволено позов про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим та укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки та ухвалено нове рішення про відмову у позові з тих же підстав, оскільки сторони мають можливість врегулювати строк звернення на власний розсуд, і у такому разі він має перевагу стосовно строку, зазначеного у статті 33 Закону № 161-XIV.
Тобто у наведених справах було відмовлено орендарю у позові у зв`язку з тим, що він не дотримався строку, визначеного договором і який відрізняється від строку, встановленого законом, на звернення до орендодавця з питанням щодо поновлення договору оренди землі.
За змістом ч. 3-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Матеріалами справи підтверджено, що звернення позивача до відповідача з листом-повідомленням від 14.11.2023 № 01-125 про поновлення договору оренди земельної ділянки здійснено поза межами строку, прямо визначеного у пункті 11.7. договору.
Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.
При цьому, добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України.
Отже, законодавець, задекларувавши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.
У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.
Колегія суддів зауважує, що у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 наголошено, що у межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.
Якщо ж власник такого рішення не прийняв, то за змістом ст. 3 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орган державної влади чи місцевого самоврядування власник зобов`язаний провести з орендарем добросовісні переговори, тобто добросовісно спробувати досягти домовленостей з орендарем: запропонувати, наприклад, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди тощо.
Адже орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк.
Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.
Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря; водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. 
Отже, за висновком Верховного Суду у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21, добросовісність виконання сторонами договірних обов`язків і реалізація ними своїх прав є визначальним при оцінці правомірності позовних вимог.
У п. 6.38. постанови Верховного Суду від 13.08.2025 у справі № 916/3404/24 викладено наступну правову позицію: «Суд зазначає, що у даному випадку пропуск орендарем строку звернення до орендодавця із заявою про поновлення договору, встановленого статтею 33 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, є проявом недобросовісної поведінки. Така недобросовісність виявляється у свідомому ігноруванні чітко визначених законодавцем та сторонами договірних приписів, що покликані забезпечити баланс інтересів учасників орендних відносин. Орендар, діючи поза межами передбаченого строку, фактично порушує принцип pacta sunt servanda (договори мають дотримуватися), позбавляє орендодавця можливості завчасно розпорядитися земельною ділянкою та створює правову невизначеність у сфері користування землею.».
З огляду на встановлені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що Акціонерне товариство «Український нафтогазовий інститут» не вчинило передбачених законом дій, необхідних для поновлення договору оренди землі, у зв`язку із чим відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.
Додатково колегія суддів зауважує, що фактичне користування земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди земельної ділянки також не відновлює та не продовжує договірні орендні правовідносини, а лише свідчить про безпідставне користування спірною земельною ділянкою.
За встановлених обставин, Акціонерне товариство «Український нафтогазовий інститут» втратило право користування спірною земельною ділянкою внаслідок спливу строку дії договору оренди землі, з огляду на те, що орендар не реалізував свого переважного права у встановлений договором строк - не пізніше 19.09.2023, отже в силу положень ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припинився у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено.
При цьому, матеріали справи не містять будь-яких відомостей про існування об`єктивних підстав для пропуску позивачем строку, що могли б унеможливити своєчасне звернення орендаря з листом-повідомленням від 14.11.2023 № 01-125 про поновлення договору оренди земельної ділянки до орендодавця.
За таких обставин, позивач втратив переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки на новий строк, оскільки своєчасно (не пізніше, ніж за 3 (три) місяці до закінчення строку дії договору – 19.12.2023) не повідомив орендодавця про намір скористатись таким правом.
Враховуючи наведене, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову.
Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.
Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення зокрема є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 ГПК України).
При прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції неповно з`ясував обставин, що мають значення для справи, невірно встановив обставини справи, що призвело до прийняття незаконного рішення, тож колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення господарського суду у даній справі - скасуванню з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Судові витрати
Відповідно до частини 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір) за подачу позову до суду першої інстанції покладаються на Акціонерне товариство "Український нафтогазовий інститут".
Враховуючи, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку судовий збір за розгляд апеляційної скарги залишити за скаржником.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/1493/25 – задовольнити. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.12.2025 у справі № 910/1493/25 – скасувати, прийняти нове рішення, яким в позові відмовити. 
3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Матеріали справи № 910/1493/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з перебуванням судді Гончарова С.А. у період з 13.06.2026 по 15.06.2026 у відрядженні та у період з 16.06.2026 по 01.07.2026 у відпустці, а також у зв`язку з перебуванням судді Тищенко О.В. у період з 12.06.2026 по 24.06.2026 у відрядженні повний текст постанови складено та підписано 02.07.2026.

Головуючий суддя О.М. Сибіга 

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров