Справа № 991/7778/26
Провадження 1-кс/991/7791/26

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Києві клопотання Фонду державного майна України в особі його Голови ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 52017000000000752 від 03.11.2017,
В С Т А Н О В И В:
До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання Фонду державного майна України (далі - ФДМУ) в особі його Голови ОСОБА_5 про скасування арешту майна (далі - Клопотання) у кримінальному провадженні № 52017000000000752 від 03.11.2017 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 365-2, ч. 4 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 384 КК України, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, а також за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч. 5 ст. 191 КК України (далі - Кримінальне провадження), у якому він просить:
- скасувати арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 23.02.2021 у справі № 991/1285/21, від 24.06.2021 у справі № 991/4241/21, від 16.02.2023 у справі № 991/1132/23 на майно, шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування об`єктами нерухомого майна, будівлями, спорудами, технологічними об`єктами та лінійними ділянками, які безпосередньо задіяні у забезпеченні виробничої діяльності технологічного комплексу розташованої на території України частини магістрального нафтопродуктопроводу «Самара-Західний напрямок» (далі - Майно);
- зобов`язати Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі - АРМА), повернути ФДМУ, як законному власнику, Майно, щодо якого скасовано арешт.
Подане Клопотання мотивоване тим, що у рамках Кримінального провадження зазначеними ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду накладено арешт на Майно із забороною розпорядження, відчуження та користування ним, а також передано Майно АРМА для здійснення заходів з управління. Рішеннями судів (Господарського суду Житомирської області від 26.06.2023 у справі № 906/513/21, Господарського суду Закарпатської області від 09.05.2025 у справі № 907/403/24, Верховного Суду від 18.06.2025 у справі № 14/312) встановлено, що власником Майна є держава Україна в особі ФДМУ. Відповідне Майно витребувано із незаконного володіння ТОВ «Прикарпатзахідтранс» та повернуто у володіння держави Україна в особі ФДМУ, у зв`язку з чим відпала потреба у подальшому застосуванні арешту Майна. 
У судовому засіданні прокурор Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_4 , за клопотаннями якого, зокрема, накладено арешт на Майно, зазначив, що підслідність у Кримінальному провадженні змінено та визначено за слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України (далі - ГСУ СБУ). Прокурори САП не здійснюють процесуальне керівництво у Кримінальному провадженні. Судовий контроль у ньому здійснюється слідчими суддями Шевченківського районного суду міста Києва, а за такого, Клопотання не підсудне Вищому антикорупційному суду. У зв`язку із викладеним, провадження за Клопотанням слід закрити. 
Представник ФДМУ ОСОБА_3 , враховуючи пояснення прокурора, не заперечував щодо закриття провадження за Клопотанням.
Дослідивши зміст Клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 32 КПК України Вищий антикорупційний суд здійснює кримінальні провадження щодо злочинів, що вчинені на території України і віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду.
Аналіз вказаних положень закону дає підстави зробити висновок, що до Вищого антикорупційного суду подаються клопотання про скасування арешту майна у кримінальних провадженнях стосовно складів злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду.
Згідно матеріалів Клопотання досудове розслідування у Кримінальному провадженні здійснювалось детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) за процесуального керівництва прокурорів САП.
У межах Кримінального провадження, зокрема за клопотаннями прокурора САП ОСОБА_4 , ухвалами слідчих суддів Вищого антикорупційного суду від 23.02.2021 у справі № 991/1285/21, від 24.06.2021 у справі № 991/4241/21, від 16.02.2023 у справі № 991/1132/23 накладено арешт шляхом заборони розпорядження, відчуження та користування на Майно, передано Майно АРМА для здійснення заходів з управління.
Постановою прокурора САП ОСОБА_9 від 05.02.2026 підслідність у Кримінальному провадженні визначено за слідчими ГСУ СБУ (далі - Постанова).
Згідно положень статті 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних кримінальних правопорушень, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 206-2, 209, 211, 366-2, 366-3 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України.
У примітці до ст. 45 КК України зазначено, що корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно до цього Кодексу вважаються:
- кримінальні правопорушення, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК України, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем;
- кримінальні правопорушення, передбачені статтями 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369- 2 КК України.
Пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України передбачені умови, хоча б одна з яких повинна мати місце при вирішенні питання про підсудність кримінального провадження Вищому антикорупційному суду щодо кримінальних правопорушень, передбачених вищезазначеними статтями Кримінального кодексу України, а саме: 
1) кримінальне правопорушення вчинено:
Президентом України, повноваження якого припинено, народним депутатом України, Прем`єр-міністром України, членом Кабінету Міністрів України, першим заступником та заступником міністра, членом Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Антимонопольного комітету України, Головою Державного комітету телебачення і радіомовлення України, Головою Фонду державного майна України, його першим заступником та заступником, членом Центральної виборчої комісії, Головою Національного банку України, його першим заступником та заступником, Головою Національного агентства з питань запобігання корупції, його заступником, Директором Бюро економічної безпеки України, його заступником, членом Ради Національного банку України, Секретарем Ради національної безпеки і оборони України, його першим заступником та заступником, Постійним Представником Президента України в Автономній Республіці Крим, його першим заступником та заступником, радником або помічником Президента України, Голови Верховної Ради України, Прем`єр-міністра України;
державним службовцем, посада якого належить до категорії «А»;
депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим, депутатом обласної ради, міської ради міст Києва та Севастополя, посадовою особою місцевого самоврядування, посаду якої віднесено до першої та другої категорій посад;
суддею (крім суддів Вищого антикорупційного суду), суддею Конституційного Суду України, присяжним (під час виконання ним обов`язків у суді), Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої ради правосуддя, Головою, заступником Голови, членом, інспектором Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;
прокурорами органів прокуратури, зазначеними у пунктах 1-4, 5-11 частини першої статті 15 Закону України «Про прокуратуру»;
особою вищого начальницького складу державної кримінально-виконавчої служби, органів та підрозділів цивільного захисту, вищого складу Національної поліції, посадовою особою митної служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника митної служби III рангу і вище, посадовою особою органів державної податкової служби, якій присвоєно спеціальне звання державного радника податкової служби III рангу і вище;
військовослужбовцем вищого офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Національної гвардії України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України;
керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків;
2) розмір предмета кримінального правопорушення, передбаченого статтями 354 (стосовно працівників юридичних осіб публічного права), 368, 369, 369-2 Кримінального кодексу України, у п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, а також предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених статтями 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 Кримінального кодексу України, у п`ять тисяч і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення (якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків);
3) кримінальне правопорушення, передбачене статтею 369, частиною першою статті 369- 2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 цієї частини.
Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 33-1 КПК України слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Інші суди, визначені цим Кодексом, не можуть розглядати кримінальні провадження щодо кримінальних правопорушень, які віднесені до підсудності Вищого антикорупційного суду (крім випадку, передбаченого абз. 7 ч. 1 ст. 34 КПК України).
З огляду на зазначені норми закону, в даному випадку підлягає застосуванню саме предметна підсудність, відповідно до якої Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно конкретних кримінальних правопорушень, передбачених законом, у випадку наявності хоча б однієї з умов, передбачених пунктами 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України. Інші суди не можуть розглядати ці провадження. 
Частиною 6 ст. 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення Кримінального процесуального кодексу України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України. 
Згідно з ч. 1 ст. 9 КПК України на суддів, слідчих суддів, прокурорів керівників органів досудового розслідування, слідчих, інших службових осіб органів державної влади покладається обов`язок неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною, вимог інших актів законодавства, що є реалізацією принципу законності.
Таким чином, системне тлумачення ч. 1 ст. 33-1 КПК України дає підстави зробити висновок про неприпустимість виходу за межі тієї підсудності, яка є безсумнівною, з огляду на загальні засади кримінального провадження, зокрема законність та верховенство права, однією зі складових якого є принцип юридичної визначеності.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Як свідчить аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у кримінально-процесуальному аспекті, «суд, котрий, відповідно до чинних положень національного права, не має повноважень судити підсудного, «не встановлений законом» у розумінні статті 6 § 1». Відповідну позицію зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ «Richert v Poland» (п. 41).
З огляду на зазначене, розгляд судом, зокрема, Вищим антикорупційним судом, справ, які не належать до його підсудності, є порушенням правил підсудності, що суперечить припису щодо розгляду справи судом, встановленим законом.
Як вбачається зі змісту Постанови у Кримінальному провадженні не встановлено жодної умови або підстави (ні за суб?єктною, ні за предметною ознакою) для здійснення подальшого досудового розслідування вказаних кримінальних правопорушень детективами НАБУ. При цьому, враховуючи відомості, які містяться у матеріалах Кримінального провадження, можуть вбачатися ознаки кримінальних правопорушень, які підслідні слідчим органів безпеки. 
За ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Таким чином, при зверненні власника/володільця майна або його представника до суду у порядку ст. 174 КПК України із клопотанням про скасування арешту такого майна, тягар доказування перед слідчим суддею обставин, на які посилаються вказані особи, покладається саме на них.
Будь-яких доказів підсудності Кримінального провадження, на час розгляду Клопотання, Вищому антикорупційному суду матеріали Клопотання не містять.
Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави вважати, що Кримінальне провадження відповідає критеріям, визначеним у статті 33-1 КПК України з урахуванням положень п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
22.09.2019 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо початку роботи Вищого антикорупційного суду» від 18.09.2019 за №100-ІХ (далі - Закон).
Вказаним Законом внесені наступні зміни до п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України:
Підсудність Вищого антикорупційного суду, передбачена цим Кодексом як суду першої інстанції, суду апеляційної інстанції та слідчих суддів, поширюється на кримінальні провадження, відомості за якими про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань:
1) з дня набрання чинності Законом;
2) до дня набрання чинності Законом, якщо досудове розслідування здійснюється або здійснювалося НАБУ та закінчено прокурорами САП.
Слідчим суддею встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення у Кримінальному провадженні внесені до ЄРДР 03.11.2017, тобто до 22.09.2019.
Разом з тим, матеріали Клопотання не містять витягу із ЄРДР, у тому числі актуального станом на день розгляду Клопотання, щодо Кримінального провадження, а за такого, слідчий суддя позбавлений можливості встановити дати внесення до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення за окремими епізодами Кримінального провадження.
При цьому, станом на день розгляду Клопотання, наявні обґрунтовані підстави вважати, що досудове розслідування у Кримінальному провадженні здійснюється слідчими ГСУ СБУ, а прокурори САП не здійснюють процесуальне керівництво у такому Кримінальному провадженні.
Пунктом 10 ч. 1 ст.3 КПК України встановлено, що кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
Вказане дає підстави зробити висновок, що Кримінальне провадження непідсудне Вищому антикорупційному суду, оскільки не відповідає критеріям, визначеним ст. 33-1 з урахуванням положень п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» КПК України.
Вихід за ці межі підсудності Вищого антикорупційного суду, які встановлені статтею 33-1 КПК України та п. 20-2 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України та є безсумнівними, суперечитиме загальним засадам кримінального провадження і вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
За такого, розгляд Клопотання, поданого у межах Кримінального провадження, та прийняття рішення за результатами його розгляду не відноситься до компетенції Вищого антикорупційного суду і суд не може прийняти рішення за таким Клопотанням.
Як вбачається із копії ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 12.05.2026 (справа № 761/5252/26) судовий контроль у Кримінальному провадженні здійснюється слідчими суддями цього суду.
Таким чином, враховуючи, що Клопотання, подане в межах Кримінального провадження, стосується складів злочинів, що не віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду, беручи до уваги, що у межах цього Кримінального провадження судовий контроль вже здійснювався Шевченківським районним судом міста Києва, з метою уникнення створення правової невизначеності з приводу підсудності цього Кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що подане Клопотання має розглядатися слідчим суддею місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться ГСУ СБУ - Шевченківського районного суду міста Києва.
Відповідно до ч. 5 ст. 34 КПК України спори про підсудність між судами не допускаються.
Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 7 КПК України до загальних засад кримінального провадження відноситься диспозитивність.
Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України (Диспозитивність) слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга не підлягає розгляду в цьому суді.
Отже, рішення про повернення клопотання, у разі подання його до суду, де воно не підлягає розгляду, тобто є непідсудним цьому суду, слідчий суддя може прийняти при вирішенні питання про відкриття провадження за клопотанням.
Разом із тим, якщо після відкриття провадження за клопотанням (призначення клопотання до розгляду) буде встановлено, що воно відкрите при наявності хоча б однієї із умов, передбачених ч. 2 ст. 304 КПК України, слідчий суддя має постановити ухвалу про закриття провадження за клопотанням. Вказана позиція узгоджується із рішенням Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 569/17036/118.
Враховуючи, що Клопотання не підсудне Вищому антикорупційному суду, виходячи із загальних засад кримінального провадження, зокрема, принципу законності, який не буде дотримано у випадку розгляду справи судом, якому така справа не підсудна, провадження за Клопотанням підлягає закриттю.
Враховуючи викладене, керуючись статтями ч. 6 ст. 9, ч. 3 ст. 26, п. 2 ч. 2 ст. 304, статтями 33-1, 174, 369-372 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження за клопотанням Фонду державного майна України про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 52017000000000752 від 03.11.2017.
Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня оголошення до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10