Справа № 560/16619/25
	
РІШЕННЯ
іменем України

26 червня 2026 року	м. Хмельницький	

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Печеного Є.В., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просить: визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач 1), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач 2), які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , та зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів такі відомості; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо нерозгляду заяви ОСОБА_1 від 27.07.2025 про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як особи, яка виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років, та зобов`язати відповідачів розглянути заяву і за результатами розгляду прийняти рішення про надання відстрочки або мотивовану відмову в її наданні.
Ухвалою суду від 29.09.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; залучено до участі у справі в якості другого відповідача Комісію з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ухвалено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до позову, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з таких підстав. 
Зазначає, що з електронного військово-облікового документа, сформованого через застосунок «Резерв+» 21.07.2025, йому стало відомо про відображення інформації «Порушення правил військового обліку».
На думку позивача, такі відомості внесені без належної правової підстави, оскільки щодо нього не складалися протоколи та не виносилися постанови у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Позивач вважає, що сам факт направлення повістки та повернення поштового відправлення з відміткою поштового оператора не є тотожним встановленню факту порушення правил військового обліку та не може бути самостійною підставою для внесення до Реєстру відомостей про таке порушення.
Також позивач зазначає, що звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації як особа, яка виховує дитину з інвалідністю віком до 18 років. До заяви були додані документи, які підтверджують право на відстрочку.
Стверджує, що заяву з додатками позивач направив цінним листом з описом вкладення. Поштове відправлення було вручено представнику адресата 01.08.2025.
Позивач вказує, що його заява не була розглянута у строк, встановлений Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
Відповідачі правом на подачу відзиву не скористалися, а тому, суд, на підставі ч. 2 ст. 175 КАС України, вирішує спір за наявними матеріалами справи. 
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З військово-облікового документа, сформованого через застосунок «Резерв+» 21.07.2025 о 14:41, вбачається, що щодо ОСОБА_1 відображена інформація «Порушення правил військового обліку». 
У цьому ж документі зазначено: категорія обліку - військовозобов`язаний; ТЦК та СП - ІНФОРМАЦІЯ_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ); номер у реєстрі «Оберіг» - НОМЕР_2 ; відомості про надану відстрочку відсутні.
Отже, з військово-облікового документа безпосередньо вбачається, що ведення військового обліку позивача пов`язане саме з ІНФОРМАЦІЯ_7 .
18.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_7 сформовано повістку №1268592 про виклик ОСОБА_1 на 01.12.2024 о 14:00 для уточнення даних.
До матеріалів справи додано копію повістки №1268592 та документи щодо її поштового направлення. 
Із наданих документів убачається, що поштове відправлення було повернуто відправникові з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.
Листом від 11.09.2025 №10/3052 ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив адвоката позивача, що ОСОБА_1 перебуває «у розшуку» у зв`язку з неотриманням повістки №1268592, направленої засобами поштового зв`язку, а поштове відправлення з повісткою повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
У цьому ж листі відповідач 1 прямо зазначив, що протоколи про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 не складалися, оскільки він до відділу не з`явився.
Матеріали справи не містять протоколу про адміністративне правопорушення, постанови у справі про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП або іншого індивідуального акта, яким встановлено факт порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Матеріали справи також не містять звернення ІНФОРМАЦІЯ_4 або ІНФОРМАЦІЯ_9 до органів Національної поліції про доставлення або розшук ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням правил військового обліку.
Суд встановив, що ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 . 
Це підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , актовий запис №595 від 09.09.2016.
Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , а його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
З медичного висновку №82 від 22.10.2024 про дитину з інвалідністю віком до 18 років вбачається, що щодо ОСОБА_3 оформлено медичний висновок, який підтверджує право на одержання державної соціальної допомоги на дитину з інвалідністю віком до 18 років; строк дії висновку зазначено до 22.10.2026.
26.07.2025 ОСОБА_1 підписав заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. 
У позовних вимогах позивач зазначив дату заяви 27.07.2025. 
Водночас, із матеріалів справи вбачається, що заява, подана до ІНФОРМАЦІЯ_5 , датована 26.07.2025. 
Ця розбіжність у даті не змінює змісту спірних правовідносин і не впливає на висновки суду, оскільки ідентифікується одна й та сама заява про надання відстрочки.
У заяві позивач послався на підставу, передбачену пунктом 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», тобто виховання дитини з інвалідністю віком до 18 років. 
У позовних вимогах цю підставу позивач позначив як абзац 5 частини першої статті 23 цього Закону, однак у чинній редакції Закону така підстава викладена саме у пункті 5 частини першої статті 23.
До заяви були додані: витяг з «Резерв+» від 21.07.2025; копія паспорта громадянина України ОСОБА_1 ; копія РНОКПП ОСОБА_1 ; копія паспорта громадянки України ОСОБА_2 ; копія РНОКПП ОСОБА_2 ; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ; копія медичного висновку №82 від 22.10.2024.
З опису вкладення у цінний лист та поштової накладної №3230200440575 вбачається, що зазначена заява разом із додатками була направлена на адресу голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Поштове відправлення здано до пересилання 30.07.2025 та вручено представнику адресата 01.08.2025.
Отже, суд встановив, що станом на 01.08.2025 відповідач 3 отримав заяву позивача про надання відстрочки разом із документами, які за своїм змістом стосуються підстави відстрочки за пунктом 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Матеріали справи не містять доказів того, що протягом семи календарних днів з дати надходження заяви, тобто після 01.08.2025, Комісія ухвалила рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, повідомила позивача про прийняте рішення або звернулася із запитами до органів державної влади чи інших державних органів для підтвердження відомостей, необхідних для розгляду заяви.
Після звернення позивача до суду відповідач 2 надав копію відповіді за результатами розгляду заяви про надання відстрочки, за змістом якої у наданні відстрочки позивачу відмовлено з мотиву неналежного засвідчення копій документів, надісланих засобами поштового зв`язку.
З цієї відповіді вбачається, що рішення про відмову у наданні відстрочки оформлено протоколом відповідача 3 від 14.10.2025 №24, а єдиним зазначеним мотивом відмови є неналежне засвідчення копій документів.
З відповіді не вбачається, що Комісія заперечила факт батьківства позивача, вік дитини, наявність медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років або чинність такого медичного висновку.
Суд окремо оцінює питання належних відповідачів за кожною групою спірних правовідносин.
Так, щодо позовних вимог про визнання протиправними дій із внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку та зобов`язання виключити такі відомості, належним відповідачем є ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Саме ІНФОРМАЦІЯ_8 зазначений у військово-обліковому документі позивача як територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, у якому позивач перебуває на військовому обліку. 
З огляду на це суд виходить з того, що саме ІНФОРМАЦІЯ_8 є суб`єктом владних повноважень, із діями якого матеріали справи пов`язують виникнення спірного запису про порушення правил військового обліку.
Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що саме ІНФОРМАЦІЯ_11 безпосередньо вчинив дії щодо внесення спірних відомостей про порушення позивачем правил військового обліку.
Комісія з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_9 , не є суб`єктом спірних правовідносин щодо внесення або виключення відомостей про порушення правил військового обліку, оскільки її повноваження стосуються розгляду заяв про надання відстрочки, а не встановлення факту порушення правил військового обліку чи внесення відповідних відомостей до Реєстру.
Із приводу позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності з розгляду заяви ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, належним відповідачем є Комісія з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_9 .
Саме Комісія відповідно до Порядку №560 уповноважена розглядати заяви військовозобов`язаних про надання відстрочки, оцінювати підтвердні документи та ухвалювати рішення про надання або відмову у наданні відстрочки.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Також суд вказує на те, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення дій або бездіяльності.
Отже, суд, оцінюючи оспорювані рішення, дії або бездіяльність виходить лише з тих мотивів, якими керувався суб`єкт владних повноважень при прийнятті рішень, вчиненні дій або бездіяльності.
Такий підхід неодноразово відображений у практиці Верховного Суду при вирішенні публічно-правових спорів, зокрема, у постанові від 21.05.2019 у справі № 0940/1240/18.
За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України, передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Так, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі – Закон №2232-XII у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Стаття 33 Закону №2232-XII визначає, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Загальне керівництво роботою, пов`язаною з організацією та веденням військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, контроль за станом цієї роботи в центральних та місцевих органах виконавчої влади, інших державних органах (крім Служби безпеки України та розвідувальних органів України), органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від підпорядкування і форми власності здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України. Функціонування системи військового обліку забезпечується органами (підрозділами) Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, розвідувальними органами України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, правоохоронними органами спеціального призначення, місцевими державними адміністраціями та органами місцевого самоврядування.
Військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Військовий облік військовозобов`язаних та резервістів за призначенням поділяється на загальний і спеціальний.
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 
Частина перша статті 34 Закону №2232-XII передбачає, що персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.
Згідно зі статтею 6 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі – Закон №1951-VIII у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), до Реєстру вносяться, обробляються та зберігаються в базі даних Реєстру такі відомості: 1) персональні дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів; 2) службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Внесена до Реєстру інформація про призовника, військовозобов`язаного або резервіста є конфіденційною. Нерозголошення конфіденційної інформації гарантується державою. Збирання, зберігання, використання та захист інформації, що міститься у Реєстрі, здійснюються відповідно до закону.
Особам, які працюють з базами даних Реєстру, заборонено вимагати, обробляти та використовувати будь-яку інформацію, не передбачену законодавством.
Згода призовників, військовозобов`язаних та резервістів на обробку їх персональних даних для цілей Реєстру не потрібна.
У разі відсутності окремих відомостей до Реєстру вноситься відмітка про їх відсутність.
Пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає, що до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення). 
Пункт 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (далі – Порядок № 1487 у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачає, що військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Абзац третій пункту 56 Порядку №1487 передбачає, що Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ та розвідувальних органів (яке має містити прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), дату народження, інші дані (за наявності), передбачені статтею 7 Закону України “Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів”, підставу (порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку; порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), унікальний вихідний номер та кваліфікований електронний підпис уповноваженої особи), надісланим у вигляді набору даних шляхом електронної інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів та єдиною інформаційною системою МВС, здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, до найближчого районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ. У разі відсутності технічної можливості передачі даних такі звернення надсилаються в паперовій формі (додаток 20). 
Пункт 79 Порядку №1487 визначає, що районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, серед іншого: розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами, посадовими особами державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій правил військового обліку, законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також зіпсуттям або недбалим зберіганням військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними та резервістами, які перебувають у запасі СБУ, розвідувальних органів); звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому ця особа перебуває (повинна перебувати) на військовому обліку, з урахуванням вимог абзацу третього пункту 56 цього Порядку. 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі – Закон №3543-XII у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років. 
Пункт 57 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» (далі – Порядок № 560 у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), передбачає, що для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з абзацом першим пункту 58 Порядку №560, за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Пункт 60 Порядку №560 визначає, що комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період надається на строк дії відповідних законних підстав, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений Указом Президента України. У разі продовження строку проведення мобілізації відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язаному продовжується, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пунктів 57-58-1 цього Порядку, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується районним (міським) територіальним центром комплектування та соціальної підтримки без повторного надання військовозобов`язаним документів, що підтверджують право на відстрочку, за наявності у нього законних підстав на відстрочку (відповідно до раніше поданих військовозобов`язаним документів для оформлення відстрочки) на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки, шляхом внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів інформації про зміну дати закінчення дії відстрочки.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, надана (оформлена) відповідно до пункту 59 цього Порядку, у разі продовження строку проведення мобілізації продовжується за допомогою застосування електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних на строк, установлений Указом Президента України про продовження строку проведення мобілізації, але не більш як до настання обставин, за яких військовозобов`язаний втрачає законні підстави для відстрочки.
Перевірка підстав у військовозобов`язаного щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період (крім випадків, коли відстрочка від призову оформляється та надається автоматично відповідно до пункту 59 цього Порядку) здійснюється посадовими особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) відповідно до їх функціональних обов`язків за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних.
Перевірка підстав у військовозобов`язаного на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється протягом п`яти днів у разі: подання військовозобов`язаним заяви про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період; видання указу Президента України про проведення мобілізації (продовження строку проведення мобілізації); надходження звернення органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування; отримання офіційної інформації (повідомлення) про втрату особою законних підстав для відстрочки.
У разі виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період комісія при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (комісія Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів) скасовує таку відстрочку протягом семи днів з дати виявлення відсутності законних підстав у військовозобов`язаного для відстрочки.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період заброньованим за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями, зазначеним у підпункті 1 пункту 1 додатка 5, надається на строк, визначений відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2023 р. № 76 (Офіційний вісник України, 2023 р., № 15, ст. 940; 2024 р., № 107, ст. 6790), або на строк, визначений відповідно до Порядку бронювання військовозобов`язаних за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування та підприємствами, установами і організаціями відповідно до переліків посад і професій військовозобов`язаних, які підлягають бронюванню на період мобілізації та на воєнний час, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 лютого 2015 р. № 45, - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 р. № 12 і від 7 червня 2024 р. № 674.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, визнаним в установленому порядку особами з інвалідністю, надається на строк дії відповідних законних підстав, а особам, визнаним тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я, на строк, зазначений у постанові (рішенні) військово-лікарської комісії, але не більше ніж на 12 місяців.
Відстрочка посадовим (службовим) особам, зазначеним у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, надається на строк їх перебування на відповідній посаді територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, зазначеним в абзаці другому пункту 58 цього Порядку (Центральним управлінням або регіональними органами СБУ чи відповідним підрозділом розвідувальних органів). У разі звільнення зазначених посадових (службових) осіб чи переведення на посаду, не зазначену в підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, відповідний орган державної влади, інший державний орган в одноденний строк інформує шляхом надсилання листа відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, який оформив військовозобов`язаному відстрочку, для її анулювання, а також територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління або регіональний орган СБУ або відповідний підрозділ розвідувальних органів, у яких така особа перебуває на військовому обліку.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, зазначеним у підпункті 24 пункту 1 додатка 5, надається на строк, визначений законодавством, але не більш як до настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави на відстрочку.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, зазначеним у підпункті 1 пункту 2 додатка 5, надається на семестр, але не більше ніж на шість місяців.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, зазначеним у підпункті 2 пункту 2 додатка 5, надається строком на один рік, але не більш як на строк проведення мобілізації, встановлений указом Президента України, чи настання обставин, за яких особа втрачає законні підстави для відстрочки. У разі продовження строку проведення мобілізації, встановленого указом Президента України, для продовження відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зазначені в цьому абзаці військовозобов`язані не раніше ніж за один тиждень до завершення попереднього строку проведення мобілізації, встановленого указом Президента України, подають до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділів) довідку про займану посаду за основним місцем роботи та розмір частки ставки під час оплати праці, зазначену у додатку 5.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період особам, зазначеним у підпунктах 3-5 пункту 2 додатка 5, надається на строк дії відповідних законних підстав.
Довідка про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період видається військовозобов`язаним на строк дії відповідних законних підстав на період проведення мобілізації.
Відомості про надання або скасування відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період заносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів у день оформлення довідки про надання відстрочки (додаток 6) або в день надсилання повідомлення про скасування відстрочки (додаток 10) засобами поштового зв`язку на адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (за умови її уточнення) або адресу електронної пошти, зазначеної у заяві про надання відстрочки (додаток 4), або повідомлення засобами електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
У разі неможливості провести перевірку наявності у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та інших державних реєстрів або баз (банків) даних територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (Центральне управління або регіональні органи СБУ чи відповідний підрозділ розвідувальних органів) повідомляє такому військовозобов`язаному засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку про необхідність надання ним відповідних підтвердних документів для продовження раніше наданої відстрочки.
Додаток 5 до Порядку №560 для підтвердження права на відстрочку за пунктом 5 частини першої статті 23 Закону №3543-XII передбачає подання для підтвердження інвалідності дитини - медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років за формою, затвердженою МОЗ, або індивідуальна програма реабілітації дитини з інвалідністю, видана лікарсько-консультативною комісією лікувально-профілактичного закладу; для підтвердження родинних стосунків з батьками (для рідних батьків) - свідоцтво про народження дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного; для підтвердження повноважень опікуна, піклувальника - рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади або рішення суду про встановлення опіки, піклування та свідоцтво про народження дитини; для усиновителів - рішення суду про усиновлення та свідоцтво про народження дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного. 
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 12.02.2020 у справі №809/1612/17, відповідно до якої адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували на момент прийняття оспорюваного рішення, вчинення оспорюваної дії або допущення бездіяльності.
З огляду на це суд оцінює правомірність оспорюваних дій, бездіяльності та відмови у наданні відстрочки виходячи з тих мотивів, які були покладені відповідачами в основу відповідної поведінки, а не з нових мотивів, які не були зазначені під час прийняття оспорюваного рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду щодо доказів направлення документів засобами поштового зв`язку, викладену у постанові від 15.02.2022 у справі №916/1093/21. 
За цією позицією належними доказами направлення документів адресату є розрахунковий документ, зокрема поштова квитанція, поштова накладна або фінансовий чек, та опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, видані відправникові поштового відправлення.
Суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.04.2023 у справі №757/30991/18-а, відповідно до якої вихід суду за межі позовних вимог можливий тоді, коли позивач, зазначивши одну конкретну вимогу, не зазначив іншу, яка має послідовний зв`язок із попередньою та випливає з фактичної спірної ситуації, викладеної у позові. Такий вихід має бути спрямований на ефективний захист порушеного права.
Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 04.07.2025 у справі №120/8298/24, відповідно до якої вихід суду за межі позовних вимог є винятком із принципу диспозитивності та допускається лише тоді, коли це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів особи у сфері публічно-правових відносин. При цьому суд повинен обґрунтувати, чому застосований ним спосіб захисту має послідовний зв`язок із заявленими позовними вимогами та фактичними обставинами спору.
Щодо меж дискреційних повноважень суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.09.2020 у справі №806/965/17, щодо застосування частини четвертої статті 245 КАС України: суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для прийняття такого рішення виконано всі умови, визначені законом, і прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 16.05.2023 у справі №380/3195/22, відповідно до якої суб`єкт владних повноважень не наділений абсолютною дискрецією, якщо за встановлених обставин законом визначено єдиний правомірний варіант поведінки.
Надаючи оцінку відомостям про порушення позивачем правил військового обліку, суд зазначає про таке. 
Так, предметом спору в цій частині є не правомірність повістки №1268592 як такої та не питання притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а правомірність дій відповідача 1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
З військово-облікового документа позивача вбачається наявність позначки «Порушення правил військового обліку». 
Така позначка має для позивача негативне правове значення, оскільки відображається в його електронному військово-обліковому документі та може впливати на реалізацію ним прав у сфері військового обліку та мобілізаційних правовідносин.
Одночасно суд враховує, що у військово-обліковому документі позивача територіальним центром комплектування та соціальної підтримки зазначено саме ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
Крім того, саме ІНФОРМАЦІЯ_8 у листі від 11.09.2025 №10/3052 пов`язав наявність спірної інформації з неотриманням позивачем повістки №1268592.
Відповідач 1 пов`язує наявність цієї інформації з неотриманням позивачем повістки №1268592, направленої поштою, та поверненням поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Водночас, суд бере до уваги, що повернення поштового відправлення з відповідною відміткою може мати правове значення для оцінки належності оповіщення військовозобов`язаного. 
Однак у цій справі суд перевіряє не належність оповіщення позивача як самостійний предмет спору, а наявність правової та фактичної підстави для внесення до Реєстру відомостей саме про порушення правил військового обліку.
Суд вказує на те, що пункт 20-1 частини першої статті 7 Закону №1951-VIII передбачає внесення до Реєстру відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП, із зазначенням дати, номера, короткого змісту протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення.
Отже, для висновку про правомірність відображення відомостей про порушення правил військового обліку відповідач 1 повинен довести, що таке порушення було встановлено у передбачений законом спосіб, а внесення відповідної інформації до Реєстру ґрунтувалося на належних, допустимих та достовірних доказах.
При цьому, відповідач 1 не надав суду протоколу про адміністративне правопорушення, постанови у справі про адміністративне правопорушення, звернення до органів Національної поліції про доставлення або розшук позивача, або іншого індивідуального акта, яким установлено факт порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
Навпаки, листом від 11.09.2025 №10/3052 ІНФОРМАЦІЯ_8 повідомив, що протоколи про вчинення адміністративного правопорушення щодо ОСОБА_1 не складалися.
За таких обставин, наявність доказів направлення повістки та повернення поштового відправлення не є достатньою правовою підставою для відображення у військово-обліковому документі та Реєстрі висновку про порушення позивачем правил військового обліку як установленого факту.
Суд також враховує, що адміністративний суд перевіряє правомірність дій суб`єкта владних повноважень ретроспективно, тобто з урахуванням тих фактичних і правових підстав, які існували на момент вчинення відповідних дій. 
Тому подальше пояснення відповідача 1 про можливі підстави такого запису не може замінити доказів того, що на момент внесення спірних відомостей існувало належне рішення, протокол, постанова або інший акт, який встановлював факт порушення позивачем правил військового обліку.
З урахуванням частини другої статті 77 КАС України, відповідач 1 не довів правомірності дій щодо внесення до Реєстру відомостей про порушення позивачем правил військового обліку.
Тому позовна вимога про визнання протиправними дій щодо внесення відомостей про порушення позивачем правил військового обліку підлягає задоволенню.
Належним способом захисту є зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_4 виключити з Реєстру такі відомості.
Із приводу оцінки позовних вимог щодо відстрочки від призову на військову службу, то суд вказує на таке. 
Так, суд встановив, що заява ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації була датована 26.07.2025, надіслана цінним листом з описом вкладення та вручена представнику адресата 01.08.2025.
Суд виходить з того, що опис вкладення та поштова накладна є належними доказами направлення заяви та доданих до неї документів, оскільки містять відомості про поштове відправлення та перелік вкладених документів.
Відповідно до змісту пункту 60 Порядку №560, Комісія була зобов`язана вивчити отримані заяву та підтвердні документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, а за потреби підготувати запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів або використати інформацію з публічних електронних реєстрів.
У той же час, матеріали справи не містять доказів того, що після отримання заяви 01.08.2025 Комісія протягом семи календарних днів ухвалила рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, звернулася із запитами до державних органів чи повідомила позивача про інший об`єктивний перебіг розгляду заяви.
Водночас, матеріали справи містять докази того, що позивач направив заяву з документами, які стосувалися заявленої підстави відстрочки, а саме, зокрема свідоцтво про народження дитини із зазначенням батьківства позивача та медичний висновок про дитину з інвалідністю віком до 18 років.
Тому бездіяльність відповідача 3 щодо своєчасного розгляду заяви про надання відстрочки є протиправною.
Надалі відповідач 2 повідомив позивача про відмову у наданні відстрочки з мотиву неналежного засвідчення копій документів, надісланих засобами поштового зв`язку.
Суд оцінює правомірність цієї відмови саме з того мотиву, який зазначений у відповіді за результатами розгляду заяви. 
Суд не може замінювати мотиви суб`єкта владних повноважень іншими мотивами, яких такий суб`єкт не навів під час прийняття рішення.
Суд вважає відмову у наданні відстрочки необґрунтованою з таких підстав.
По-перше, пункт 60 Порядку №560 покладає на Комісію активний обов`язок не лише формально перевірити наявність документів, а й вивчити заяву та підтвердні документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, а за потреби - підготувати запити до органів державної влади, інших державних органів або використати інформацію з публічних електронних реєстрів.
По-друге, позивач подав документи, які за своїм змістом стосуються всіх істотних обставин для вирішення питання про надання відстрочки за пунктом 5 частини першої статті 23 Закону №3543-XII: особу заявника, батьківство, народження дитини, вік дитини до 18 років, наявність у дитини статусу дитини з інвалідністю та строк дії медичного висновку.
По-третє, додаток 5 до Порядку №560 для підтвердження права на відстрочку за цією підставою передбачає для рідного батька подання свідоцтва про народження дитини із зазначенням батьківства військовозобов`язаного та документа, що підтверджує інвалідність дитини, зокрема медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років. 
Такі документи були подані позивачем.
По-четверте, відмова не містить аналізу того, які саме копії документів відповідач вважає неналежно засвідченими, які реквізити у них відсутні, чому ці недоліки унеможливлювали перевірку права позивача на відстрочку, а також чому Комісія не скористалася передбаченою пунктом 60 Порядку №560 можливістю перевірити відповідні відомості шляхом запитів або використання інформації з публічних електронних реєстрів.
По-п`яте, рішення про відмову не містить оцінки суті заявленої підстави для відстрочки, а саме питання, чи є позивач батьком дитини з інвалідністю віком до 18 років.
По-шосте, рішення Комісії, оформлене протоколом від 14.10.2025 №24 та доведене до позивача відповіддю за результатами розгляду його заяви, не відповідає вимогам обґрунтованості, оскільки зводиться до формального мотиву щодо засвідчення копій документів без оцінки права позивача на відстрочку по суті.
Отже, формальне посилання на неналежне засвідчення копій документів без оцінки поданих доказів по суті, без використання механізмів перевірки, передбачених Порядком №560, та без належного обґрунтування рішення Комісії не відповідає критеріям обґрунтованості, добросовісності, розсудливості, пропорційності та своєчасності, визначеним пунктами 3, 5, 6, 8, 10 частини другої статті 2 КАС України.
Окрім того, суд також оцінює, чи має Комісія дискреційні повноваження щодо надання позивачу відстрочки за встановлених у цій справі обставин.
Зміст пункту 5 частини першої статті 23 Закону №3543-XII є імперативним: особи, які виховують дитину з інвалідністю віком до 18 років, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Порядок №560 визначає процедуру підтвердження такого права та компетенцію Комісії щодо перевірки заяви і документів. 
Тобто Комісія має повноваження перевірити наявність юридичних фактів, з якими закон пов`язує право на відстрочку, однак не має вільного розсуду відмовити у відстрочці, якщо такі факти підтверджені належними документами.
У цій справі матеріалами підтверджено, що: ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 ; ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто на момент звернення із заявою та на момент розгляду справи є дитиною віком до 18 років; щодо дитини оформлено медичний висновок №82 від 22.10.2024 про дитину з інвалідністю віком до 18 років, чинний до 22.10.2026; позивач подав до Комісії документи, передбачені Порядком №560 для підтвердження цієї підстави відстрочки; відповідач 3 не навів у відмові жодного мотиву, який би спростовував батьківство позивача, вік дитини, наявність у дитини інвалідності або чинність медичного висновку.
Єдиним мотивом відмови було формальне посилання на неналежне засвідчення копій документів. 
Такий мотив суд визнає протиправним.
За цих обставин, Комісія не має дискреції щодо повторного вирішення питання про те, надати чи не надати відстрочку позивачу. 
Її повноваження за встановлених судом обставин передбачають лише один правомірний варіант поведінки - прийняти рішення про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону №3543-XII.
Тому просте зобов`язання Комісії повторно розглянути заяву не забезпечить ефективного захисту прав позивача, оскільки створить можливість повторного ухвалення формального рішення з тих самих або інших мотивів, які не були покладені в основу оскаржуваної відмови.
З огляду на частину другу статті 9, пункт 10 частини другої та частину четверту статті 245 КАС України суд вважає необхідним вийти за межі позовних вимог у частині способу захисту, визнати протиправним та скасувати рішення Комісії про відмову у наданні відстрочки, а також зобов`язати Комісію прийняти рішення про надання позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону №3543-XII.
Такий спосіб захисту не є втручанням суду в дискреційні повноваження Комісії, оскільки за встановлених судом обставин закон не залишає Комісії свободи вибору між кількома правомірними варіантами поведінки.
Окрім того, позивач у позові просив визнати протиправною бездіяльність відповідачів 1, 2 щодо нерозгляду заяви про відстрочку та зобов`язати відповідачів 1, 2 розглянути заяву з прийняттям рішення про надання відстрочки або мотивовану відмову.
Після подання позову відповідач 2 надав до суду матеріали, з яких убачається, що заява фактично була розглянута відповідачем 3, однак за результатами її розгляду позивачу відмовлено у наданні відстрочки.
Отже, на момент ухвалення рішення суду первісний спосіб захисту у вигляді зобов`язання належного відповідача лише розглянути заяву не забезпечує ефективного поновлення порушеного права позивача, оскільки формально заява вже розглянута, але за результатом такого розгляду прийнято протиправну відмову.
Суд виходить із того, що відмова у наданні відстрочки має послідовний зв`язок із заявленою позовною вимогою щодо нерозгляду заяви про відстрочку, випливає з тієї ж фактичної спірної ситуації та безпосередньо перешкоджає реалізації права позивача на відстрочку.
Тому суд вважає, що для ефективного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог у частині способу захисту, визнати протиправним та скасувати рішення Комісії про відмову у наданні відстрочки, а також зобов`язати Комісію прийняти рішення про надання позивачу відстрочки.
Такий вихід за межі позовних вимог відповідає частині другій статті 9 КАС України та узгоджується з практикою Верховного Суду щодо необхідності ефективного захисту прав особи у публічно-правових відносинах.
Водночас, суд зазначає, що застосування судом іншого способу захисту, ніж той, який буквально сформульований у позовній заяві, не свідчить про часткове задоволення позову, якщо суд фактично поновлює порушене право позивача у повному обсязі.
Отже, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю із виходом за межі позовних вимог у частині належного та ефективного способу захисту.
Дії відповідача 1 щодо внесення до Реєстру відомостей про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку є протиправними, оскільки відповідач 1 не довів наявності передбаченої законом підстави для такого запису.
Бездіяльність відповідача 3 щодо своєчасного розгляду заяви позивача про надання відстрочки є протиправною.
Рішення Комісії про відмову у наданні відстрочки є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки ґрунтується виключно на формальному мотиві неналежного засвідчення копій документів, без належної оцінки права позивача на відстрочку по суті, без використання передбачених Порядком №560 механізмів перевірки відомостей та без належного обґрунтування.
За встановлених судом обставин, Комісія не має дискреції щодо відмови позивачу у наданні відстрочки, оскільки позивач подав документи, які підтверджують усі необхідні умови для відстрочки за пунктом 5 частини першої статті 23 Закону №3543-XII.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, позивач сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн.
Суд встановив, що позов подано через підсистему «Електронний суд».
Відповідно до положень підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві й більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено, що з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн.
Отже, за одну немайнову вимогу при поданні позову в електронній формі судовий збір становить 968,96 грн: 3028 грн х 0,4 х 0,8.
У цій справі позивач заявив дві основні немайнові вимоги з похідними вимогами про зобов`язання вчинити дії: вимогу щодо внесення до Реєстру відомостей про порушення правил військового обліку; вимогу щодо нерозгляду заяви про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Тому належний розмір судового збору становить 1937,92 грн.
Оскільки позивач сплатив 2422,40 грн, судовий збір сплачено в більшому розмірі, ніж встановлено законом, на 484,48 грн.
З урахуванням повного задоволення позову, змісту спірних правовідносин, на користь позивача підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у належному розмірі 1937,92 грн.
Надміру сплачена сума судового збору в розмірі 484,48 грн може бути повернута позивачу за його клопотанням у порядку пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір».
Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , правил військового обліку.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , правил військового обліку.
Визнати протиправною бездіяльність Комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо несвоєчасного розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.07.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 про відмову ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оформлене протоколом від 14.10.2025 №24.
Зобов`язати Комісію з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняти рішення про надання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі пункту 5 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 1937 (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім) грн 92 копійки.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:	ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) 	
Відповідачі:	ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 )  Комісія з питань надання відстрочок військовозобов`язаним від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) 	

Головуючий суддя 		Є.В. Печений