Справа №583/2786/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Соколова Н. О.	
Номер провадження 33/816/416/26 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,за участі секретаря судового засідання Кравченко Д. І., особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника - адвоката Білери П.П., розглянувши у залі суду в місті Суми в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 липня 2025 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік.

Постановлено стягнути зі ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн 60 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 липня 2025 року, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік, за те, що 19 червня 2025 року о 23 год. 20 хв. в с. Хухра по вул. Помаранчевої Революції, 2, керував автомобілем марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота та почервоніння зіниць очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатора Драгер 6820 чи в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 липня 2025 року, справу закрити за відсутністю події складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що постанова суду першої інстанції постановлена з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.
Як вказує апелянт, що працівники поліції його не зупиняли, а саме 19 червня 2025 року під час руху автомобілем, тому є безпідставним твердження поліцейських про те, що 19 червня 2025 року о 23 год 20 хв він керував транспортним засобом.
Також є безпідставними твердження працівників поліції про те, що він перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме з запахом алкоголю з порожнини рота, адже він є учасником бойових дій, був контужений, тому спиртні напої за станом здоров`я не вживає. Крім цього, явно вигаданим є твердження поліцейських про те, що було почервоніння зіниць очей, оскільки був темний час доби, територія була неосвітленою.
Також апелянт вказує на те, що протокол є недопустимим доказом у зв`язку з тим, що він був складений у відсутність ОСОБА_1 , копія протоколу не вручалась, а також при складанні протоколу не було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а отже протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП.
Окрім цього, апелянт зауважує, що поліцейські взагалі не пред`явили технічного засобу, за допомогою якого вони б проводили огляд, не роз`яснили порядок проходження, не оголосили проте, чи здійснювалася відеофіксація.
Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, позицію особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та адвоката Білеру П.П., які вимоги апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст. 252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу. Правопорушення вважається закінченим з того моменту, як він почав рухатись.
Дослідивши матеріали справи апеляційний суд вважає, що висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи, оскільки підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 367121 від 20 червня 2025 року зміст якого відповідає встановленим фактичним обставинам справи;
- рапортом поліцейського Охтирського РВП ГУНП в Сумській області Ткаченка Т. І. від 20 червня 2025 року відповідно до якого останній доповідає про встановлення у водія ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлено наступні ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць очей, огляд не проводився; 
- відомостями інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» ОСОБА_1 отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами серії НОМЕР_2 від 31 серпня 2021 року;
- долученим до протоколу відеозаписом. 
Даючи оцінку вищевказаним доказам як окремо, так і в їх сукупності, з урахуванням вимог ст.252 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбачений ч.1 ст. 130 КУпАП. Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Щодо тверджень апелянта про те, що працівники поліції його не зупиняли, а саме 19 червня 2025 року під час руху автомобілем, тому є безпідставним твердження поліцейських про те, що 19 червня 2025 року о 23 год 20 хв він керував транспортним засобом. Апеляційний суд відхиляє дане твердження, оскільки зазначене в повній мірі спростовується дослідженим відеозаписом долученим до матеріалів справи, на якому чітко вбачається факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом «Шкода», д. н. з. НОМЕР_1 , та поліцейськими було зупинено водія по причині порушення ПДР.
Щодо тверджень апелянта про те, що він перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме з запахом алкоголю з порожнини рота, адже він є учасником бойових дій, був контужений, тому спиртні напої за станом здоров`я не вживає. Крім цього, явно вигаданим є твердження поліцейських про те, що було почервоніння зіниць очей, оскільки був темний час доби, територія була неосвітленою. Апеляційний суд зазначає наступне, право поліцейського виявляти водіїв з ознаками алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння передбачене Законами України «Про Національну поліцію», «;Про дорожній рух», постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року та Інструкцією МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року. Саме наявність таких ознак є підставою для пропонування водієві пройти огляд на стан сп`яніння. У цьому випадку працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння зіниць очей, після чого запропонували пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу або в закладі охорони здоров`я, від якого останній відмовився. Апеляційний суд наголошує, що у даному випадку для визнання винуватості ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ключовим є те, що згідно п. 2.5 Правил дорожнього руху він, як водій, був зобов`язаний, а не мав право, на пропозицію поліцейських пройти огляд на стан сп`яніння, однак, відмовився від цього, що свідчить про наявність в його діях ознак вказаного адміністративного правопорушення, що було вірно встановлено суддею суду першої інстанції. Невизнання своєї вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, апеляційним судом розцінюється як лінія захисту з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол є недопустимим доказом у зв`язку з тим, що він був складений у відсутність ОСОБА_1 , копія протоколу не вручалась, а також при складанні протоколу не було роз`яснено вимоги ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, а отже протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП. Протокол про адміністративне правопорушення не є єдиним доказом у даній справі. Його оцінка здійснена апеляційним судом у сукупності з рапортом, відеозаписом, направленням на огляд, довідкою щодо посвідчення водія, та іншими матеріалами справи. Сам факт того, що протокол складений працівниками поліції, не свідчить про його недопустимість або недостовірність. Протокол про адміністративні правопорушення у справі складений з дотриманням вимог ст. 256 КУпАП, тому підстави для визнання його недопустимим доказом у суду відсутні. Стороною захисту не надано доказів, які б підтверджували зацікавленість працівників поліції у штучному створенні доказів, фальсифікації матеріалів чи викривленні фактичних обставин справи. А також апеляційний суд зазначає, що відповідно до відеозапису ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, однак останній поводив себе зухвало, висловлювався нецензурною лексикою у бік поліцейських та не дочекавшись складання протоколу, пішов додому. При цьому будь-яких об`єктивних даних, які б свідчили про перешкоджання працівниками поліції у реалізації права на захист чи обмеження такого права, матеріали справи не містять. Крім того право на надання професійної правничої допомоги фактично реалізовано ОСОБА_1 , оскільки інтереси особи представляв захисник як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські взагалі не пред`явили технічного засобу, за допомогою якого вони б проводили огляд, не роз`яснили порядок проходження, не оголосили проте, чи здійснювалася відеофіксація. Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки, так і в медичному закладі, у працівників поліції не виникло процесуального обов`язку щодо демонстрації технічного засобу, пред`явлення сертифікатів чи свідоцтва про його повірку.
Відповідно, у ході апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції прийняв правильне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується належними, допустимими, достатніми доказами, які доповнюють один одного та були дослідженими під час розгляду матеріалів адміністративної справи. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено.
Постанова суду за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, оскаржувану постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 липня 2025 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.