ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2026 року
м. Чернівці
справа № 716/235/26
провадження № 22-ц/822/822/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Одинака О. О. 
суддів: Височанської Н. К. , Перепелюк І. Б. 
за участю секретаря судового засідання Тодоряка Г. Д. 
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 
заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 ,
виконавчий комітет Заставнівської міської ради як орган опіки та піклування 
апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Павчук Святослав Іванович, на ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2026 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: виконавчий комітет Заставнівської міської ради як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , військова частина НОМЕР_1 , військова частина НОМЕР_2 , про встановлення опіки над недієздатною особою та призначення опікуна,
головуюча в суді першої інстанції суддя Сірик І. С. 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У лютому 2026 року заявник звернувся до суду з вказаною вище заявою, якою просив суд призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 . 
В обґрунтування своєї заяви посилався на те, що він є сином ОСОБА_2 . Вказує, що матір є похилого віку, пенсіонерка, яка перебуває з 2022 під спостереженням в лікаря психіатра та потребує стороннього догляду. 
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2025 року № 716/884/25, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано недієздатною. 
У грудні 2025 року він повторно звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Заставнівської міської ради Чернівецької області щодо надання висновку та подання про доцільність призначення його опікуном над матір`ю ОСОБА_2 .
Згідно подання органу опіки та піклування Заставнівської міської ради Чернівецького району Чернівецької області, орган опіки та піклування вважав за доцільне призначення опікуном над недієздатною ОСОБА_2 її сина, заявника по справі.
На підставі викладеного, просив суд призначити його опікуном над матір`ю ОСОБА_2 . 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2026 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 . 
Ухвала суду мотивована тим, що конституційний обов`язок захисту Вітчизни має перевагу над бажанням заявника бути опікуном за обставин існування інших членів сім`ї, які також можуть виконувати ці обов`язки.
Суд встановив, що заявник із 20 квітня 2025 року призваний за мобілізацією та проходить військову службу, що фактично унеможливлює виконання ним обов`язків опікуна щодо піклування, створення побутових умов та забезпечення догляду за недієздатною матір`ю.
Крім того, суд визнав подання органу опіки та піклування формальним і недостатньо обґрунтованим, оскільки воно не містило належної мотивації щодо неможливості призначення опікуном іншого сина недієздатної особи. Раніше інший син відмовився від опіки через проживання за кордоном, проте суд зазначив, що така відмова суперечить обов`язку повнолітніх дітей піклуватися про непрацездатних батьків.
Також суд зауважив, що заявник не надав нових доказів, а його заява базувалася на обставинах, які вже були предметом розгляду в іншій судовій справі, де йому також було відмовлено у призначенні опікуном.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким заяву задовольнити, призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_2 . 
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
ОСОБА_1 посилається на те, що ухвала суду є незаконною, оскільки ухвалена з порушенням норм процесуального та матеріального права. 
Вказує, що що суд першої інстанції, визнавши ОСОБА_2 недієздатною, в порушення вимог закону залишив її без належної опіки та не надав належної оцінки поданню органу опіки та піклування. Апелянт зазначає, що встановлення опіки та призначення опікуна є процесом, нерозривним з визнанням особи недієздатною. 
Скаржник наголошує на тому, що суд безпідставно визнав подання органу опіки формальним та необґрунтованим. Він стверджує, що з липня 2025 року постійно перебуває вдома поруч із матір`ю, фактично здійснюючи за нею догляд та опіку, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов. 
Крім того, апелянт зауважує, що висновок суду про неможливість виконання ним обов`язків опікуна через військову службу є помилковим, оскільки він перебуває за місцем проживання матері. Також вказується, що інший син недієздатної особи, ОСОБА_1 , перебуває за кордоном і не бере участі в догляді за матір`ю, що було проігноровано судом. 
Мотивувальна частина
Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій
Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 жовтня 2025 заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 недієздатною особою. Встановлено, що строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною не може перевищувати двох років. У задоволенні вимоги про призначення опікуном над ОСОБА_2 її сина ОСОБА_1 – відмовлено. 
Заявник ОСОБА_1 є сином недієздатної заінтересованої особи – ОСОБА_2 , що підтверджується даними копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 18 грудня 1996 року. 
В підтвердження здатності ОСОБА_1 виконувати повноваження опікуна суду надані такі докази:
– відповіді на адвокатські запити подані Чернівецьким районним управлінням поліції відділення поліції №3 (місто Заставна) ГУНП в Чернівецькій області, відповілно до якого відомості про притягнення до кримінальної відповідальності, відомості про наявність незнятої та непогашеної судимості стосовно ОСОБА_1 – відсутні. Також перебування ОСОБА_1 в розшуку, зокрема як військовослужбовця, який вчинив самовільне залишення військової частини відсутнє;
– копія акту обстеження матеріально побутових умов проживання ОСОБА_1 , відповідно до якого встановлено, що заявник є розлученим, мобілізованим, зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 , але проживає за адресою АДРЕСА_2 . Разом з ним проживає матір ОСОБА_2 . ОСОБА_1 перебуваючи у відпустці здійснює догляд за мітр`ю, яка визнана недієздатною особою;
– копією повідомлення Комунального некомерційного підприємства Заставнівської багатопрофільної лікарні Юрковецької сільської ради від 28 квітня 2025 року № 383 відповідно до якого ОСОБА_1 під спостереженням в лікаря психіатра та нарколога не перебуває;
– копію характеристики ОСОБА_1 з місця проживання, який зарекомендував себе з позитивної сторони. 
Згідно подання органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Заставнівської міської ради, орган опіки та піклування встановив наступне: ОСОБА_2 рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23. 10. 2026 визнана недієздатною. До призначення недієздатній ОСОБА_2 опікуна покладено на орган опіки та піклування виконавчого комітету Заставнівської міської ради Чернівецького району Чернівецької області. Кандидатом в опікуни є син ОСОБА_2 – ОСОБА_1 , який є повнолітньою особою, до кримінальної відповідальності не притягувався, розлучений, проходить службу в ЗСУ. У липні 2025 року був відпущений у відпустку у зв`язку із смертю вітчима ОСОБА_4 . Після похорону стан здоров`я матері погіршився, у зв`язку із чим ОСОБА_1 вирішив не повертатися у військову частину та здійснювати догляд за матір`ю. Іншиих осіб, які б могли здійснювати догляд за ОСОБА_2 немає, оскільки її чоловік ОСОБА_4 помер, а інший син ОСОБА_1 своєю заявою відмовився бути опікуном. Виконавчий комітет Заставнівської міської ради, орган опіки та піклування вважає, що призначення ОСОБА_1 опікуном над його матір`ю ОСОБА_2 , відповідає інтересам хворої. 
Висновком органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Заставнівської міської ради, який затверджений рішенням виконавчого комітету Заставніської міської ради Чернівецької області від 02 лютого 2026 року за №9 з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів недієздатної особи ОСОБА_2 , а також для піклування і створення необхідних побутових умов, здійснення за нею належного догляду, забезпечення її лікування у необхідних випадках, вважають за доцільне призначити її опікуном сина ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) №111 від 20 квітня 2025 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_4 . 
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_4 №172 від 16 червня 2025 року ОСОБА_1 виключений із списків військової частини НОМЕР_4 та направлений для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_2 . 
Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам з огляду на наступне. 
Щодо вирішення скарги по суті
Відповідно до статті 55 ЦК України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. 
Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (стаття 58 ЦК України). 
Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (стаття 59 ЦК України). 
Отже, цивільним законодавством диференційовані як суб`єкти так і правові наслідки встановлення над особою опіки або піклування. 
За змістом статті 55 ЦК України опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. 
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. 
Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. 
Відповідно до частини першої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. 
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються Органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. 
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88. 
Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. 
Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. 
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17, від 23 листопада 2021 року у справі №751/9572/19, від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21, від 27 листопада 2024 року у справі №341/1526/23, від 04 грудня 2024 року у справі №634/1126/23. 
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. 
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. 
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. 
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 квітня 2022 року № 712/10043/20. 
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88. 
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20). 
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
Так, подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду. 
Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (пп. 3. 1 Правил опіки та піклування). 
Згідно з підпунктами 3. 2, 3. 3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі. 
Аналізуючи норми ЦК України та ЦПК України у цьому питанні слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому, із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна. 
Тобто, сам орган опіки та піклування на підставі звернення особи із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому напрямку, та належним чином мотивувати свій висновок про можливість призначення особи опікуном. 
Проте, суд може не погодитись із даним поданням у випадку якщо подання не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості. 
Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року, справа № 753/1905/22, провадження № 61-8758св23. 
У справі, що переглядається, встановлено, що поданням виконавчого комітету Заставнівської міської ради Чернівецької області, яке було подано відповідно до рішення виконавчого комітету міської ради № 9 від 02 лютого 2026 року визначено доцільним призначити ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 (а. с. 33 - 34). 
Проте, вказане подання не містить жодної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості виключно заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість ОСОБА_1 бути опікуном над ОСОБА_2 . 
Органом опіки і піклування всупереч визначеного законом порядку не досліджувалося питання наявності інших членів сім`ї першого ступеня спорідненості, так і можливість виконання такими особами обов`язків щодо опікунства над ОСОБА_2 , не надано належної оцінки й з приводу можливості здійснення таких повноважень її рідним сином ОСОБА_3 .
Доводи апеляційної скарги проте, що рідний син ОСОБА_3 не може бути опікуном, колегією суддів відхиляється, оскільки доказів того, що за станом здоров`я останній не може здійснювати догляд за своєю матір`ю, суду не надано. 
Також, колегія суддів, звертає увагу на те, що орган опіки та піклування не перевірив особисті взаємини між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також можливість ОСОБА_1 здійснювати повноваження опікуна. 
Подання органу опіки та піклування про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном без встановлення зазначених вище умов не може бути підставою для призначення його опікуном у судовому порядку. 
А тому, апеляційний суд погоджується в цій частині з висновком суду першої інстанції стосовно того, що подання не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном. 
Доводи апеляційної скарги про те, що син недієздатної ОСОБА_3 проживає та працює за межами України, а тому не може виконувати обов`язки опікуна своєї матері ОСОБА_2 колегія суддів оцінює критично та зазначає, що відповідно до статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем військової частини  НОМЕР_2 .
ОСОБА_2 потребує постійного щоденного стороннього догляду, який ОСОБА_1 , проходячи військову службу не може забезпечити у повному обсязі. Вказане унеможливлює фактичне виконання ним обов`язків опікуна над ОСОБА_2 .
З огляду на викладене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , оскільки він не є єдиним сином ОСОБА_2 , який у силу закону зобов`язаний та може про неї піклуватись, оскільки неможливість виконання вказаних обов`язків другим сином недієздатної – ОСОБА_3 , судами під час розгляду цієї справи не встановлено.
Слід зазначити, що факт проходження військової служби ОСОБА_1 не використовувалось судом першої інстанції як самостійна підстава для відмови у задоволенні заяви про призначення його опікуном ОСОБА_2 . Саме невідповідність подання органу опіки та піклування вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту стало підставою для такої відмови, а тому апеляційний суд вважає необґрунтованими відповідні доводи апеляційної скарги.
Наведене вище узгоджується із висновками Верховного Суду наведеними у постановах від 08 жовтня 2025 року у справі № 676/8408/24, від 10 вересня 2025 року у справі № 565/1311/24.
Також, доводи апеляційної скарги проте, що ОСОБА_1 є єдиною особою та єдиним онуком, який забезпечити догляд своїй матері, не заслуговує на увагу. Такі докази заявником повинні були бути подані до суду першої інстанції, а вказані обставини перевірені та покладені в основу висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення саме заявника опікуном недієздатної ОСОБА_2 . 
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. 
Додатково колегія суддів зазначає, що за висновками Верховного Суду, які зазначені у постанові від 28 травня 2025 року справа № 641/7190/23, саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань в цьому питанні, та належним чином мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого. 
Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про неповне з`ясування судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи. 
Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу від 30 березня 2026 року з додержанням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Чернівецький апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Ухвалу Заставнівського районного суду Чернівецької області від 30 березня 2026 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. 
На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови. 
Повна постанова складена 15 травня 2026 року. 

Суддя-доповідач      Олександр ОДИНАК

Судді:       Наталія ВИСОЧАНСЬКА

Ірина ПЕРЕПЕЛЮК