Справа № 587/3520/25
Провадження № 2/591/4035/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2026 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі: 
головуючого судді Ніколаєнко О.О.,
за участю секретаря судового засідання Митник Ю.А.,
представника відповідача Шабатіна Д.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу №587//3520/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И В :

У липні2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що є виробником та виконавцем послуг у м. Суми з постачання теплової енергії та гарячої води. Відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 за надані послуги з постачання теплової енергії не сплачує, у зв?язку з чим за період з 01.05.2020 по 30.06.2025 сума боргу становить 56 705,39 грн.
Просить стягнути з відповідачів на свою користь борг за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання та абонплати в сумі 53372,84 грн., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 27,66 грн., плату за абонентське обслуговування в сумі 2124,88 грн., плату за функціонування ГПВ в сумі 1180,01 грн. , а також 3% річних в сумі 398,32 грн., інфляційне збільшення в сумі 1 436,45 грн.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 24.07.2025 справу направлено за підсудністю до Ковпаківського районного суду м. Суми. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.08.2025 справу направлено за підсудністю до Сумського районного суду Сумської області від 12.09.2025 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 09.12.2025 справу передано за підсудністю до Зарічного районного суду м. Суми. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 06.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
У відзиві на позовну заяву відповідач із позовом не погодився. Зазначила, що 03.07.2018 отримала у спадок від батька 2/3 квартири за адресою: АДРЕСА_1 та у квітні 2025 року здійснила продаж квартири. З моменту прийняття спадщини до дня продажу у квартирі ніхто не проживав, у ній відсутнє електро- та теплопостачання, ще у 2019 році працівниками ЖЕУ у зв`язку з протіканням були демонтовані батареї опалення у кухні та великій залі, що фактично зробило неможливим проживання у оселі. Позивачем пропущено строк позовної давності. Заперечує проти вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних оскільки під час воєнного стану нарахування цих сум заборонено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206. Відповідачка володіє 2/3 квартири, вимога про стягнення має бути заявллена саме в цьому розмірі.
У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що відсутність мешканців у квартирі не звільняє відповідача від обов`язку оплачувати послуги. Демонтаж батарей не є доказом припинення послуги. Відключення приміщення від опалення у порядку, встановленому законом, не було здійснено. Строки позовної давності продовжуються на період карантину та воєнного стану Відповідач несе відповідальність за прострочення виконання зобов`язання. Позивач не має інформації про інших власників квартири, не звертався із заявою про розподіл особового рахунку. 
У поданих запереченнях представник відповідача зазначив, що користуватися квартирою неможливо через її незадовільний стан. Законом скасовано норми стосовно зупинення строків позовної давності, відтак, діють загальні норми. 
03.12.2025 позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, зазначивши, що згідно з обіговою відомістю розмір заборгованості за послуги з гарячого водопостачання становить 28 506,12 грн. , однак до цієї суми була вклчена заборгованість за попередній період в сумі 9 794,76 грн., яка була вже стягнута з попереднього власника. З метою уникнення подвійного стягнення, просив стягнути з відповідача борг за гаряче водопостачання за період з 01.05.2020 по 30.06.2025 в сумі 18 711,36 грн.
У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки не повідомив. 
У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав, які зазначені у поданих заявах по суті. Додатково пояснив, що внаслідок неналежної поведінки та тривалого зловживання попереднім власником спиртними напоями, житлове приміщення було доведено до незадовільного санітарно-гігієнічного та технічного стану. У квартирі відсутнє електропостачання. У 2019 році батареї опалення стали протікати, за зверненням сусідів працівниками обслуговуючої організації було відрізано батареї опалення від системи. Актів не зберіглося. 
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради, розпорядженнями голови Сумської МВА, які прийняті у спірному періоді, ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води. Рішеннями виконавчого комітету Сумської міської ради також встановлено позивачу тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифи на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (а.с.22-28).
Як вбачається з копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та був попереднім власником квартири за адресою АДРЕСА_1 , заяву про прийняття спадщини після його смерті подала законний представник (мати) ОСОБА_1 . 
ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження. 
03.07.2018 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом за відповідачем зареєстровано право власності на 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).
Як вбачається з копії спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , зокрема, зі свідоцтва про право на спадщину, спадкоємцем попереднього власника квартири був син ОСОБА_2 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав .
Відповідно до копії технічного паспорту, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно загальна площ квартири становить 89,8 кв.м. (а.с. 37-39).
Відповідно до обігової відомості за період зстаном на 30.06.2025 сума боргу за надані за вказаною адресою послуги з гарячого водопостачання становить 28506,12 грн., з централізованого опалення - 46990,50 грн., внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 20,56 грн., за заміну вузла комерційного обліку - 10,36 грн., плату за абонентське обслуговування ТЕ - 1285,87, абонентське обслуговування ГПВ - 821,44 грн., плату за функціонування ГПВ в сумі 1207,23 грн. 
Станом на початок періоду, за який позивач просить стягнути заборгованість, існував борг з гарячого водопостачання - 9794,76 грн., з опалення -24409,55 грн., з обслуговування вузла комерційного обліку - 3,26 грн. Оплат за итлово- комунальні послуги у спірному періоді не було (а.с. 5-10)
18.04.2025 відповідачка продала ОСОБА_3 належні їй 2/3 частки у квартирі (а.с. 11).
Відповідачем надано 2 фотографії квартири, у якій відсутні батареї системи опалення у кімнатах (а.с. 83-84).
Свідок ОСОБА_3 суду повідомив, що є ріелтором та надавав послуги відповідачці із продажу квартри. У квартирі було відключено світло, опалення, обрізані батареї та поставлені на них заглушки. Квартира знаходиться у непридатному для проживання стані. Також зазначив, що власниця зверталась до Сумиобленерго з приводу підключення електропостачання, однак їй було відмовлено, оскільки відсутній інший співвласник квартири.
Частинами 1,3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.
Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.
Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини.  Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість;  2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.
Стаття 32 ЦК України визначає обсяг неповної цивільної дієздатності фізичної особи у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років
Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:
1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;
2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;
3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;
4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку);
5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг.
Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , відтак статусу повнолітньої особи (повної цивільної дієздатності) вона набула 05.04.2023 року. На момент відкриття провадження у цій справі відповідач досягла повноліття, що робить її належним відповідачем, проте характер її матеріальної відповідальності за зобов`язаннями, які виникли в період її неповноліття, має законодавчі обмеження.
У період з 01.05.2020 року (початок заявленого періоду нарахування) по 05.04.2023 року ОСОБА_1 була неповнолітньою особою, яка володіла неповною цивільної дієздатністю.
Згідно зі статтею 33 ЦК України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону.
Неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника. Якщо у неповнолітньої особи недостатньо майна для відшкодування збитків, додаткову відповідальність несуть її батьки (усиновлювачі) або піклувальник.
Судом не встановлено, що відповідачка у період з 01.05.2020 до досягнення повноліттяя мала самостійний доход чи окреме майна, за рахунок якого могли покриватися витрати на ЖКП, також не укладала з позивачем самостійно договір, який визначав її обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг. Відтак, обов`язок з управління та фінансового забезпечення належної їй частки майна покладався на її законного представника (матір), яка від імені дитини здійснювала прийняття спадщини. Позивач не залучав матір відповідача як співвідповідача у даній справі та не заявляв о неї окремих вимог. Враховуючи заявлений позивачем період стягнення заборгованості та вік відповідача , суд приходить до висновку, що у період з 01.05.2021 по 05.04.2023, права та інтереси неповнолітньої здійснював її законний представник. Відтак, позовні вимоги до відповідача у цьому періоді задоволенню не підлягають.
Також судом встановлено, що 18.04.2025 відповідачка здійснила продаж належної їй частки у квартирі. У періоді з 18.04.2025 по 30.06.2025 вона не була зареєстрована у спірному приміщенні, відтак, не була споживачем надаваних послуг у розумінні закону України "Про дитлово-комунальні послуги". Тому заявлені вимоги у періоді з 18.04.2025 по 30.06.2025 також не підлягають задоволенню.
Разом з тим, після досягнення повноліття (з 05.04.2023 року) та до моменту продажу квартири (18.04.2025 року) ОСОБА_1 несе повну і самостійну відповідальність за зобов`язаннями, пов`язаними з утриманням майна. Тому саме за цей період з неї підлягає стягненню борг.
Щодо заперечень відповідача про його фактичне непроживання у квартирі та неспоживання послуг, суд зазначає, що згідно наведеною вище нормою обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг покладається на споживача, а також на дієздатних осіб, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача.Оскільки відповідач є власником квартири, він зобов`язаний сплачувати за надавані послуги незалежно від наявності чи відсутності укладеного договору. 
Суд відхиляє аргументи відповідача стосовно демонтажу батарей як підстави для відмови у заддоволенні позову.
Відповідно до ч. 14 розділу "Порядок надання послуги" Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.08.201 №830 відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".
У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.
Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж (систем), у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від зазначених мереж (систем) інших власників квартир та нежитлових приміщень.
Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається.
Суду не надано доказів відключення відповідача від централізованого опалення у порядку, встановленому Мінрегіоном . Також за поясненнями представника відповідача батареї системи опалення відрізані у кухні та одній кімнаті. Враховуючи, що згідно з інформацією з реєстру речових прав на нерухоме майно, кімнат у квартирі дві, відповідачем не надано доказі повної відсутності батарей системи опалення у квартирі. Відтак, вказані доводи не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.
Суд також відхиляє доводи позивача про необхідність стягнення боргу пропорційно до розміру частки відповідача у майні.
Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.
Згідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц, від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц, від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17, від 07 лютого 2023 року у справі № 1527/2-109/11.
Отже, відповідач не позбавлений можливості на відшкодування частини витрат за рахунок іншого співласника квартири.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).
Як передбачено частиною 4 статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, який тривав до 30.06.2023.
Відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
З 24.02.2024 в Україні було введено воєнний стан, який триває і на час розгляду справи.
Відповідно до п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції, яка діяла на час звернення до суду з позовом, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. 
З матеріалів справи вбачається, що позивачем заявлена до стягнення заборгованість за період з травня 2020 року по червень 2025 року. Враховуючи положення наведених вище норм, у періоді, який заявлено до стягнення, строк позовної давності був продовжений (з травня 2020 року по червень 2023 року) та такий строк був зупинений з 24.02.2025 по 04.09.2025 (дату набрання чинності законом України, яким виключено п. 19 з розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України ). Таким чином, звернення до суду відбулось у межа строків позовної давності, які були визначені законом. Підстав для його застосування та у зв`язку з цим для відмови у задоволенні позову немає.

Відносно суми заборгованості за надані послуги у даній справі суд зазначає таке. 
Судом встановлено, що наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості у період після досягнення повноліття (з 05.04.2023 року) та до моменту продажу квартири (18.04.2025 року). Судом здійснено самостійний розрахунок послуг, які надавались у цьому періоді згідно з обіговою відомістю та встановлено, що за цей період вартість послуг становить 22964.75 грн. Саме ця сума підлягає стягненню з відповідача. 
Не підлягають задоволенню вимоги про стягнення інфляційних збитків та трьох відсотків річних, оскільки вони нараховані у період до 24.02.2022 року та у задоволенні основних вимог до 24.02.2022 судом відмовлено. 
На підставі до статті 141 ЦПК України, враховуючи часткове, на 40,5% (з урахуванням уточнень) задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню також судовий збір в розмірі 1226,29 грн.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість з оплати наданих послуг за період з 05.04.2023 по 18.04.2025 в сумі 22964,75 грн., судовий збір в сумі 1226,29 грн.
У іншій частині вимог відмовити у зв`язку з необгрунтованістю.
Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», місцезнаходження : вул. Друга Залізнична,10 м.Суми, код ЄДРПОУ 33698892.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення виготовлено 18.05.2026.

Суддя    О.О. Ніколаєнко