ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/4373/26

Чернігівський окружний адміністративний суду складі:
головуючого судді Клопота С.Л.,
за участю секретаря Шевченко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 та просить наступне.
1. Визнати протиправним рішення Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ), викладене у листі від 14 березня 2026 року № 2543-194, про відмову у задоволенні рапорту Старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , 1998 року народження, щодо звільнення з військової служби за станом здоров`я.
2. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про звільнення Старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , 1998 року народження, з військової служби на підставі підпункту «б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - за станом здоров`я (наявність інвалідності II групи внаслідок захисту Батьківщини).
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити всі передбачені законодавством України виплати ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я, зокрема: виплатити грошове забезпечення за весь час проходження військової служби; виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за станом здоров`я відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; здійснити інші виплати, передбачені законодавством України для військовослужбовців, які звільняються за станом здоров`я у зв`язку з інвалідністю внаслідок захисту Батьківщини.
Від позивача до суду надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без участі його представника.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. До суду надійшло клопотання від відповідача, в якому він просить розглядати справу за відсутності його представника, та відзив на позовну заяву.
За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними в матеріалах справи доказами.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснювалося.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З поданих суду доказів убачається, що Позивач проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 який, згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29.01.2023 року №4, був зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та наказом від 26.03.2023 № 62 був увільнений від займаної посади і зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .
09 квітня 2023 року, під час перевірки наявності особового складу військової частини НОМЕР_1 , було встановлено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_1 у розташуванні підрозділу. 
Згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10.04.2023 № 77 Позивача у відповідності до абзацу 16 пункту 15 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 та абзацу 9 пункту 15 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (зі змінами), старшого солдата ОСОБА_2 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , знято зі всіх видів забезпечення (в тому числі призупининено виплату грошового забезпечення) з 09 квітня 2023 року, у зв`язку із самовільним залишенням військової частини НОМЕР_1 .
Підстава: довідка доповідь від 10.04.2023 року вх№257/93.
За фактом самовільного залишення військової частини (СЗЧ) було проведено службове розслідування зав вх. №1208/93 від 29.08.2023 та за результатами проведеного службового розслідування згідно статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (зі змінами та доповненнями), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371 винесено наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №112 від 31.05.2023 р. де встановлено, що старший солдат ОСОБА_3 , скоїв самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 з 09.04.2023 року. 
Відповідно, за вказаним фактом було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення №1777/93 від 21.02.2025 до Територіального управління ДБР розташованого у в м. Києві за ч. 5 ст. 407 КК України.
Відомості, за вказаним фактом, органом досудового розслідування П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління ДБР, розташованого у місті Києві, 14.04.2025 внесено до ЄРДР за № 62025100150001353 від 14.04.2025 року, за попередньою правовою кваліфікацією передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального кодексу України.
Позивач, перебуваючи в офіційному статуті військовослужбовця який скоїв самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 та умисно ухиляється від проходження військової служби, отримав рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи номер рішення 161/25/2412/Р від 22.09.2025, згідно якого йому було встановлено ІІ групу інвалідності з 01.10.2025 року.
Отримавши зазначений документ про підтвердження ІІ групи інвалідності Позивач, засобами «Укрпошти» з описом, направив на адресу військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 03.11.2025, рапорт про звільнення.
Однак необхідно зазначити, що особовий склад та управління військової частини НОМЕР_1 наразі не знаходяться за юридичною адресою у АДРЕСА_1 . 
Військова частина НОМЕР_1 перебуває в зоні ведення воєнних (бойових) дій та приймає безпосередню участь у відсічі збройної агресії російської федерації на території Донецької області, та перебуває і виконує завдання в АДРЕСА_2 .
Зазначене підтверджується витягом з наказу про вхід до зони бойових дій згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2025 №122.
У зв`язку з цим, поштові відправлення, що надходять на юридичну адресу, отримує уповноважений представник ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В подальшому, по мірі накопичення кореспонденції та за наявності безпекової можливості, вона направляється засобами фельд`єгерського зв`язку безпосередньо до району виконання бойових завдань (до фактичного місця перебування військової частини НОМЕР_1 ).
З поданих суду доказів убачається, що Військова частина НОМЕР_1 рапорт Позивача про звільнення отримала та зареєструвала за вх. №11090/93 від 08.03.2026 та в межах строків передбачених наказом Міністерства оборони України від 06.08.2024 № 531 «Про затвердження Порядку організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України» зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07 серпня 2024 р. за № 1214/42559, розглянула.
На рапорт від 08.03.2026 року за вх. №11090/93 була надана аргументована відповідь Відповідачем №2543/94 від 14.03.2026 де зазначено про відсутність правових підстав для задоволення рапорту та звільнення з військової служби.
Не погодившись з таким рішенням, Позивач звернувся до суду з позовом.
Щодо звільнення позивач зі служби, суд зазначає наступне.
З поданих суду доказів установлено, що у Позивача наявна ІІ група інвалідності, яка є законною підставою для звільнення з військової служби відповідно до пп. "б" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 
Проте, реалізація цього права потребує дотримання встановленої законодавством процедури.
Відповідно до ст. 26 вказаного Закону, звільнення здійснюється в порядку, передбаченому Положенням про проходження військової служби громадянами України, затвердженим Указом Президента України № 1153/2008.
Згідно з п. 233 Положення, військовослужбовці, які бажають звільнитися, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення.
Згідно з п. 234 Положення, перед звільненням уточнюються дані про проходження служби, документально підтверджуються періоди служби, проводиться розрахунок вислуги років.
Відповідно до п. 2 розділу І Порядку організації роботи з рапортами (наказ МОУ №531), з рапортом військовослужбовець звертається до безпосереднього командира. Отже, для процедури звільнення, передачі посади, здачі майна, зброї та розрахунку вислуги присутність військовослужбовця є обов`язковою.
Враховуючи, що Позивач перебуває у СЗЧ та його військова служба призупинена, оформити процес звільнення без його повернення до військової частини неможливо.
Від так, у задоволенні позову, у цій частині, слід відмовити.
Щодо позовної вимоги, у частині зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити всі передбачені законодавством України виплати ОСОБА_1 у зв`язку із звільненням з військової служби за станом здоров`я, зокрема: виплатити грошове забезпечення за весь час проходження військової служби; виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби за станом здоров`я відповідно до статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»; здійснити інші виплати, передбачені законодавством України для військовослужбовців, які звільняються за станом здоров`я у зв`язку з інвалідністю внаслідок захисту Батьківщини, суд зазначає наступне.
З моменту СЗЧ (09.04.2023) виплату грошового забезпечення призупинено.
Крім того, питання не можливості оформлення виплат Позивачу до його повернення в частину вже було предметом судового розгляду. 
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.04.2025 у справі № 620/830/25 Позивачу було відмовлено у задоволенні позову до ВЧ НОМЕР_1 щодо визнання протиправною бездіяльності щодо оформлення ОГД у зв`язку з інвалідністю. 
У вказаному рішенні суд встановив, що Позивач перебуває у СЗЧ з 09.04.2023 і через його відсутність у військовій частині Відповідач не мав можливості здійснити первинний розгляд документів та подати їх на вищий рівень. 
Суд дійшов висновку, що поновлення всіх видів забезпечення та оформлення виплат будуть можливі тільки після повернення Позивача до військової частини НОМЕР_1 . 
Ця правова позиція повністю підтверджує правомірність дій Відповідача і у питанні процедури звільнення, яка так само вимагає особистої присутності.
Окремо суд зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 не відмовляє Позивачу у його праві на звільнення за станом здоров`я та отриманні пов`язаних з цим виплат, однак наголошує на необхідності дотримання Позивачем вимог закону. 
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.
Повний текст рішення виготовлено 19 травня 2026 року.

Суддя Сергій КЛОПОТ