Справа № 346/162/26
Провадження № 2/346/1127/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
08 травня 2026 р.	м. Коломия Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

в складі : судді Васильковського В.В.,
за участю секретаря Максим`юк М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє: адвокат Костромін Наталія Романівна, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи: Приватний виконавець Витвицький Володимир Васильович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій сторін.

14.01.2026 року позивач, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 08.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №115517, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №238-04-07-2 від 07 серпня 2007 року та сплати за вчинення виконавчого напису, а всього суми в загальному розмірі - 63 533,91 грн. На підставі зазначеного виконавчого напису постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким Володимиром Васильовичем від 01 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67724186. Вважає, що даний виконавчий напис здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, а також нотаріусом не була перевірена безспірність вимог відповідача, наданий відповідачем нотаріусу примірник кредитного договору не був посвідчений нотаріально, позивач не був повідомлений про зміну кредитора у зобов`язанні. Крім того, ОСОБА_2 , звертається з вимогою про повернення безпідставно стягнутих з нього сум заборгованості за виконавчим написом, який у свою чергу,просить визнати таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Так, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис № 115517 від 08 червня 2021 року, яким запропоновано стягнути з позивача ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 250521-ФК від 25 травня 2021 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 18102020/ФК від 18 жовтня 2020 року , якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1/Р від 15 жовтня 2020 року, якому ПАТ «Банк «Київська Русь» на підставі Договору факторингу №UAЕА-2018-06-22-000031 –b від 09 серпня 2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором №238-04-07-2 від 07 серпня 2007 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 . Стягнення заборгованості проводиться за період з 25 травня 2021 року по 03 червня 2021 року включно. Загальна сума заборгованості складає 63533,91грн, з яких 25585,00 грн. -заборгованість за тілом кредиту; 36398,91грн.- заборгованість за відсотками та комісією; 1500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича від 01 грудня 2021 року відкрито виконавче провадження № 67724186 щодо виконання виконавчого напису № 115517 від 08 червня 2021 року виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» за кредитним договором №238-04-07-2 від 07 серпня 2007 року: 25585,00 грн.- заборгованість за тілом кредиту; 36398,91грн.- заборгованість за відсотками та комісією; 1500,00 грн. - заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, вважає, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. При вчиненні виконавчого напису нотаріус, Третя особа, не отримувала від Відповідача та Позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту, відсотків та комісії , штрафних санкцій, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вважаю, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не перевірив наявність необхідних документів, зокрема що підтверджують безспірність заборгованості боржника Рибчанського Р., та встановлюють прострочення виконання ним зобов`язання за Кредитним договором №238-04-07-2 від 07 серпня 2007 року. Тому, просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який зареєстровано в реєстрі за №115517, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №238-04-07-2 від 07 серпня 2007 року та сплати за вчинення виконавчого напису, а всього суми в загальному розмірі - 63 533 грн. 91 коп., стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 7742 грн. 29 коп., як безпідставно набуті грошові кошти за виконавчим написом, який не підлягає виконанню, та стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, розмірі – 1065 грн.
25.02.2026 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилаються на те, що ознайомившись з позовною заявою та керуючись вимогами вищевказаних норм, вважаємо, що позовні вимоги Позивача є безпідставними та необгрунтованими, що підтверджується наступним. В частині позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позов визнаємо повністю та просимо повернути Позивачу 50% сплаченого ним судового збору. В частині стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 7742,29 грн. категорично не погоджуються, виходячи з наступного. По-перше, в рамках виконавчого провадження щодо стягнення з Позивача на користь Відповідача боргу, Відповідачем було отримано грошові кошти у розмірі 6860,45 грн., а не 7742,29 грн., як зазначає Позивач (решта коштів була отримана безпосередньо особою, яка здійснювала примусове виконання рішення щодо стягнення з Позивача на користь Відповідача боргу, оскільки дані кошти становили виконавчий збір та витрати на виконавче провадження у розумінні вимог Закону України «Про виконавче провадження»). Таким чином, частково набувачем грошових коштів Позивача на суму 7742,29 й 6860,45 грн. що становить 881,84 грн., є саме особа, яка здійснювала примусове виконання вищевказаного рішення щодо стягнення з Позивача боргу, оскільки дані кошти набуті нею як виконавчий збір та витрати на виконавче провадження. Отже, вимоги Позивача в даній частині заявлені до неналежного Відповідача. Також, звертають увагу, що спірний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який в судовому порядку намагається визнати таким, що не підлягає виконанню Позивач, було вчинено на кредитному договорі за яким боржником в Позивач, а кредитором Відповідач. Таким чином, правовою підставою для набуття Відповідачем спірних грошових коштів в першу чергу є саме вищевказаний кредитний договір, а не виконавчий напис (звертаємо увагу суду, що вищезазначений кредитний договір є дійсним та жодного судового рішення про визнання даного договору недійсним/неукладеним/нікчемним тощо не існує). Повідомляють, що спірні грошові кошти є зарахованими у рахунок виконання Позивачем своїх зобов?язань перед Відповідачем за кредитним договором (розмір заборгованості Позивача перед Відповідачем наразі є зменшеним на суму спірних грошових коштів. Стягнуті з Позивача кошти зараховувались саме у рахунок погашення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, а не виконавчим написом), що вкотре підтверджує безпідставність позовних вимог. Тому, просять відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» коштів у повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 15.01.2026 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №115517, про стягнення з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №238-04-07-2 від 07 серпня 2007 року та сплати за вчинення виконавчого напису, а всього суми в загальному розмірі - 63 533,91 грн. (а.с. 6).
Відповідно до копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.12.2021 року, приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким Володимиром Васильовичем відкрито виконавче провадження № 67724186, на підставі виконавчого напису № 115517 від 08.06.2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (а.с. 7).
Згідно з копією Виписки за картковими рахунками клієнта за період з 01.06.2025 року по 26.11.2025 року, на рахунку ОСОБА_1 відбулося списання грошових коштів, у сумі – 7742 грн. 29 коп. Також, встановлено, що станом на 26.11.2025 року заборгованість відсутня (а.с. 8). 

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).
Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.
Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.
Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другоїстатті11, частин першої та другої статті509 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

V. Оцінка суду.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони підтверджуються, доходить висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.
Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. 
З урахуванням приписів ст.ст. 15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. 
Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувалася ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.
Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.
Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Суду не доведено, що укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, посвідчений нотаріально. В той же час, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій форм, визнані не чинними з дня їх прийняття.
Таким чином, в даному випадку в нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.
Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.
Як зазначено в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року в справі №201/15282/16-ц провадження № 61-40796св18, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.
Відповідачем суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача та наявність у нього права вимоги. Не надано таких документів і приватним нотаріусом.
З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення представника позивача щодо наявності безспірної заборгованості перед відповідачем, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній вчинений приватним нотаріусом без дотримання вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року).
Щодо позовної вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за виконавчим написом, який не підлягає виконанню, то суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України(пункти 28, 29, 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, пункт 27 постанови Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №922/536/18). Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що ці зобов`язання можуть виникати і з дій, і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Важливо те, що у кондиційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої особи (потерпілого); таке набуття чи збереження відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті право відношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
За змістом приписів глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке він безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.
Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та в постанові від 23.02.2022 у справі № 642/6034/19.
Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
За змістом частини першої статті 1212ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Згідно із ч.1ст.177 ЦК України, об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.
Загальна умова ч.1ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Така правова позиція висловлена в постанові КЦС Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №623/363/20.
Щодо витрат на правову допомогу, з урахуванням складності справи, кількості засідань, суд вважає, що її слід зменшити до 4000 гривень.
На підставі викладеного, статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» та керуючись ст.ст. 141, 259,263-265,280-282 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис , вчинений 08 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який зареєстровано в реєстрі за №115517, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за кредитним договором №238-04-07-2 від 07 серпня 2007 року та сплати за вчинення виконавчого напису, а всього суми в загальному розмірі - 63 533 (шістдесят три тисячі п`ятсот тридцять три) гривні 91 (дев`яносто одна) копійка.
Стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 7742 (сім тисяч сімсот сорок дві) гривні 29 (двадцять дев`ять) копійок, як безпідставно набуті грошові кошти за виконавчим написом, який не підлягає виконанню.
Стягнути з ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, розмірі – 1065 (одна тисяча шістдесят п`ять) гривень судового збору та 4000 (чотири тисячі) витрат на правову допомогу.
за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників: 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», код ЄДРПОУ: 40340222, адреса: 03035, м. Київ, вул. Солом`янська площа, буд. 2.
Третя особа: приватний виконавець Витвицький Володимир Васильович, РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 4, офіс 2.
Третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, адреса: 01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5.

Суддя: 	Васильковський В. В.