ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.07.2026	Справа № 910/2429/26	

Господарський суд міста Києва у складі судді Полякової К.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескам" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартлет" 
про стягнення 499 407,39 грн.
без виклику представників сторін (без проведення судового засідання)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ескам" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартлет" про стягнення за договором поставки № 2 від 15.01.2026 попередньої оплати в розмірі 433 000 грн., неустойки в сумі 11 663,01 грн., штрафу в розмірі 43 000 грн., 30 % процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 11 744,38 грн. Також, позивач просив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач після отримання коштів попередньої оплати не здійснив поставку товару в установлений договором поставки № 2 від 15.01.2026 строк.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескам" про забезпечення позову у справі відмовлено повністю.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
Дана ухвала суду доставлена відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи. Разом із цим, у визначений судом строк відзив на позовну заяву відповідачем не подано.
За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.
При розгляді справи судом враховано частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка визначає право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

15.01.2026 між позивачем, як покупцем, та відповідачем, як Постачальником, укладено Договір поставки № 2 (далі - Договір поставки) та Специфікацію № 1 до Договору.
Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується на умовах даного договору поставити товар відповідно до специфікації до даного договору, а покупець прийняти товар на умовах, визначених цим договором, та оплатити на підставі рахунку-фактури.
У пункті 1.2 договору вказано, що найменування, кількість та асортимент товару визначається специфікацією.
Пункт 2.1 договору передбачає, що вартість товару визначається постачальником у рахунку-фактурі та специфікації до даного договору.
Товар має бути поставлений Постачальником протягом 14 календарних днів з дати отримання попередньої оплати. Постачальник своїми силами поставляє Товар на склад Покупця (пункт 3.1. договору).
Відповідно до пункту 3.2 договору факт передачі товару підтверджується видатковою накладною (складською накладною), підписаною представником покупця.
Згідно з пунктом 4.1. договору Покупець оплачує Товар у розмірі 100% на підставі виставленого Постачальником рахунку протягом трьох робочих днів з дати підписання Специфікації до Договору. 
За умовами договору та специфікації відповідач мав поставити Дизельний генератор серії G60PS (модель на базі Genmac, еквівалент Victory G60PS) - промислова дизель-електрична установка для автономного електропостачання об`єктів із трифазним виходом 230/400 В, 50Гц. Комплектується 4-тактним дизельним двигуном PERKINS 1103A-33TG2 зі швидкістю обертання 1500 об/хв, системою водяного охолодження та електростартером. Альтернатор синхронного типу забезпечує стабільну генерацію електроенергії. Установку виконано в металевому корпусі (шумозахисному кожусі) із антивібраційними опорами та панеллю керування з індикацією параметрів (далі - Товар) у кількості 1 шт, вартістю - 430 000 грн. Доставка - 3000 грн. 
Із матеріалів справи вбачається, що відповідач виставив рахунок на оплату №01/15-2 від 15.01.2026 за товар і доставку на загальну суму 433 000 грн. 
У свою чергу, позивачем сплачено на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 100 000 грн. відповідно до платіжної інструкції №1929 від 16.01.2026 та 333 000 грн. відповідно до платіжної інструкції № 1 від 16.01.2026 року.
Оскільки відповідач поставку товару в установлений договором строк - до 30.01.2026, не здійснив, позивач звернувся до відповідача з претензією-вимогою від 10.02.2026 щодо повернення попередньої оплати.
Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. 
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).
Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Частиною 2 статті 693 ЦК України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).
Із матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив 16.01.2026 попередню оплату товару згідно з виставленим відповідачем рахунком на оплату №01/15-2 від 15.01.2026 на суму 433000 грн.
Таким чином, виходячи з умов пункту 3.1. договору, позивач мав поставити товар до 30.01.2026 включно.
У зв`язку з тим, що відповідач поставку в установлений договором строк не здійснив, позивач звертався до відповідача з претензією-вимогою від 10.02.2026 щодо повернення попередньої оплати.
Ураховуючи викладене, оскільки сума неповернутої відповідачем попередньої оплати складає 433000 грн., підтверджена належними доказами, наявними в матеріалах справи, і відповідач на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про повернення цих коштів позивачу або поставки товару на вказану суму, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовної вимоги про стягнення з відповідача даної суми попередньої оплати, у зв`язку з чим позов у цій частині підлягає задоволенню.
Також, позивач просив стягнути з відповідача нараховану на суму 430000 грн. за період із 31.01.2026 до 04.03.2026 пеню в сумі 11 663,01 грн. та штраф в розмірі 10 % у сумі 43 000 грн., а також 30 % процентів за користування чужими грошовими коштами в розмірі 11 744,38 грн., що нараховані на суму 433000 грн. за період із 31.01.2026 до 04.03.2026 року.
Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою. 
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частини 2, 3 статті 549 ЦК України).
Відповідно до п. 6.1. договору у випадку порушення Постачальником строків поставки Товару, відповідно до п. 3.1.Договору, Постачальник виплачує Покупцю неустойку, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості непоставленого Товару за кожен день прострочення. У випадку порушення строку поставки більш ніж на 2 календарних дні Постачальник додатково сплачує Покупцю штраф в розмірі 10 % від вартості не поставленого Товару. 
Згідно з пунктом 6.2. Договору, керуючись ст. 693 ЦК України, Сторони домовилися, що якщо Постачальник, який одержав суму попередньої оплати Товару, не передав Товар у встановлений строк, Покупець має право вимагати передання оплаченого Товару або повернення суми попередньої оплати. На суму попередньої оплати нараховуються проценти в розмірі 30% річних відповідно до статті 536 ЦК України від дня одержання суми попередньої оплати від Покупця, до дня фактичного передання Товару Покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.
Відповідно до частини 3 статті 693 ЦК України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати.
За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).
Здійснивши арифметичний перерахунок, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача пені в сумі 11 663,01 грн., штрафу в розмірі 10 % у сумі 43 000 грн. та 11 744,38 грн. 30 % процентів за користування чужими грошовими коштами.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 129 ГПК України понесені позивачем витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.
Також, судом розглянуто вимоги про розподіл витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 55000 грн.
06.02.2026 між позивачем та адвокатом Хомич О.В. укладено договір про надання правничої допомоги № 04/06-02, у пункті 2.2. якого узгоджено, що фіксований розмір винагороди (гонорару) встановлюється додатковою угодою до даного договору. 
Також, до вказаного договору укладено додаткову угоду №1 від 06.02.2026, у п. 1 якої узгоджено, що дана додаткова угода визначає фіксований розмір винагороди (гонорару) Адвокату в сумі 55000 грн. та порядок оплати за надання правничої допомоги у спорі щодо порушення умов Договору поставки №2 від 15.01.2026 зі сторони Постачальника, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕСКАМ» (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МАРТЛЕТ» (Постачальник).
06.03.2026 сторонами договору про надання правничої допомоги від 06.02.2026 № 04/06-02 підписано акт приймання-передачі наданих послуг № 1 на суму 55000 грн., з якої: первинна консультація Клієнта з приводу спору, вивчення наявних документів, надання правового аналізу, узгодження правової позиції - 5000 (п`ять тисяч) грн; за підготовку досудової претензії-вимоги з розрахунком заборгованості, із урахуванням штрафних санкцій за Договором поставки №2 від 15.01.2026 року - 7 000 (сім тисяч) грн; за підготовку і подання позовної заяви з окремим розрахунком заборгованості, із урахуванням штрафних санкцій за Договором поставки №2 від 15.01.2026 року, формування і систематизація доказової бази в інтересах Клієнта - 30 000 грн (тридцять тисяч) грн; за підготовку та подання заяви про забезпечення позову разом із поданням позовної заяви - 5000 (п`ять тисяч) грн; за контроль руху справи у суді першої інстанції у тому числі у електронному кабінеті через підсистему Електронний Суд - 4000 (чотири тисячі) грн; за підготовку та подання процесуальних документів (заяви, клопотання) під час розгляду справи у суді першої інстанції - 4 000 (чотири тисячі) грн.
На виконання договору про надання правничої допомоги від 06.02.2026 № 04/06-02 позивачем сплачено за надані адвокатом послуги 55 000 грн., на підтвердження чого додано платіжні інструкції № 2050 від 12.03.2026, № 2074 від 13.03.2026, № 2099 від 20.03.2026, № 2136 від 03.04.2026 року.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, відповідно до частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України можливе виключно на підставі клопотання заінтересованої сторони з підстав недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19).
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Так, частина 5 статті 129 ГПК України містить критерій обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відтак, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі № 910/7765/20.
Разом із цим, як слідує з акту приймання-передачі наданих послуг від 06.03.2026 № 1, до складу наданих послуг входить, серед іншого, підготовка та подання заяви про забезпечення позову разом із поданням позовної заяви - 5000 грн.; підготовка та подання процесуальних документів (заяви, клопотання) під час розгляду справи у суді першої інстанції - 4 000 грн.
У той же час, ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.03.2026 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескам" про забезпечення позову у справі відмовлено повністю.
Одночасно, інших процесуальних документів, окрім позовної заяви та заяви про забезпечення позову, адвокатом не подавалося.
При цьому, не підлягають окремому відшкодуванню витрати на підготовку клопотання про долучення документів щодо правничої допомоги. Дана правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.02.2024 у cправі №910/9714/22.
Отже, виходячи з частини 5 статті 129 ГПК України, суд дійшов висновку не присуджувати відповідачу всі витрати на професійну правову допомогу та стягнути загалом їх вартість у розмірі 12000 грн., відмовивши в решті заявленої позивачем суми.
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись статтями 86, 129, 232, 236-241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескам" задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мартлет" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 68, офіс 212; ідентифікаційний код 40562907) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ескам" (45712, Волинська обл., Луцький р-н, с. Шклинь, вул. Центральна, буд. 2; ідентифікаційний код 44908644) 433000 (чотириста тридцять три тисячі) грн. боргу, 11 663 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят три) грн. 01 коп. пені, 43 000 (сорок три тисячі) грн. штрафу в розмірі 10 %, 11 744 (одинадцять тисяч сімсот сорок чотири) грн. 38 коп. 30 % процентів за користування чужими грошовими коштами, 5993 (п`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто три) грн. витрат зі сплати судового збору, 12000 (дванадцять тисяч) грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Полякова