Справа № 686/13316/26 
Провадження № 3/686/3303/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
08.06.26  

08 червня 2026 року м. Хмельницький
Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Бурка С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про притягнення до адміністративної відповідальності
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , 
за ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
ОСОБА_1 , діючи повторно протягом року, після вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, о 15 год. 46 хв. 17 квітня 2026 року по вул.Геологів,2А, у м.Хмельницькому керував транспортним засобом марки та моделі «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці) та, у порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовився від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан наркотичного сп`яніння.
У судове засідання ОСОБА_1 , будучи своєчасно сповіщеним про час, дату та місце розгляду справи (що підтверджується довідкою про доставку повістки про виклик до суду), не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Згідно зі ст.277 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи. Частиною 2 статті 268 цього ж Кодексу передбачений виключний перелік статей, при розгляді справ за якими, присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. Категорія справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП, до вказаного переліку не входить, а тому присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за цими статтями, у судовому засіданні не є обов`язковою. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 р. у справі «Пономарьов проти України»). Разом з тим, судом уживались належні заходи для забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на участь в розгляді справи, завчасно сповіщаючи його про дату, час і місце судового засідання, однак, він фактично відмовився від реалізації цього права та не проявив зацікавленості у розгляді справи за його участі. Враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці ЄСПЛ, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, розгляд цієї справи, у відповідності до ч.1 ст.268 КУпАП, здійснюється за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що факт вчинення ОСОБА_1 вказаного порушення правил дорожнього руху підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами в їх сукупності, а саме даними: протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №643216 від 17.04.2026 р. (щодо фіксації повторного протягом року порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху); направлення на медичний огляд водія транспортного засобу ОСОБА_1 , з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 17.04.2026 р., у якому відображено наявність у ОСОБА_1 ознак наркотичного сп`яніння (виражене тремтіння пальців рук, звужені зіниці, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці) та зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння; здійснених за допомогою відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції відеозаписів, на яких зафіксовані обставини вчинення вищевказаного правопорушення ОСОБА_1 . Зокрема, вказані відеозаписи підтверджують ті обставини, що керований останнім автомобіль у вказаний час та місці було зупинено працівниками поліції, які виявили у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що ОСОБА_1 , будучи попередженим про існування відповідальності за відмову від проходження такого огляду та про те, що у випадку зазначеної відмови відносно нього буде складений відповідний протокол, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився. І лише після зазначених подій працівником поліції правомірно було складено відносно ОСОБА_1 протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП. Після перегляду вказаних відеозаписів, судом не встановлено будь-яких об`єктивних обставин, які б перешкоджали ОСОБА_1 на пропозицію працівників поліції погодитись та пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я, однак ОСОБА_1 проходити такий огляд категорично відмовився. До того ж, варто зазначити, що до обов`язків працівників поліції не входить довготривале вмовляння правопорушників пройти огляд на стан сп`яніння. Натомість, до обов`язку ОСОБА_1 , відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху, належало на першу вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення, в даному випадку, стану наркотичного сп`яніння. Повторність вчинення ОСОБА_1 , протягом року, адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.03.2026 р. (справа №686/7031/26), а також довідкою інспектора відділу адміністративної практики УПП в Хмельницькій області ДПП щодо допущених ОСОБА_1 адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Порушень чинного законодавства під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення ЕПР1 №643216 від 17.04.2026 р., в ході судового розгляду, не встановлено, такий складений у відповідності до положень ст.256 КУпАП, згідно зі ст. 251 цього ж Кодексу, є належним, достовірним і допустимим доказом у справі.
Наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення докази повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованому йому порушення п.2.5 Правил дорожнього руху та відображають обставини, які мають значення для вказаної справи, які, у своїй сукупності з іншими доказами, поза розумним сумнівом підтверджують його вину.
Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (винесення постанови про накладення адміністративного стягнення), суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена і його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.130 КУпАП, як повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП (відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння). 
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, що становить підвищену суспільну небезпеку, особи порушника, який не вперше притягується до адміністративної відповідальності, в зв`язку зі вчиненням адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а тому, для досягнення мети адміністративного стягнення, визначеної у ст.23 КУпАП, з дотриманням закріплених у Конституції України принципів законності, гуманізму і справедливості, на ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення в межах санкції, передбаченої ч.2 ст.130 КУпАП, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу.
При накладенні на ОСОБА_1 вказаних основного і додаткового стягнення, без оплатного вилучення транспортного засобу, судом взято до уваги видану інспектором відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Хмельницькій області вищевказану довідку, відповідно до якої транспортний засіб марки та моделі «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , у його власності не знаходиться, до того ж у складених відносно останнього протоколах про адміністративні правопорушення та у реєстраційній картці ТЗ наявні відомості про те, що власником означеного транспортного засобу є ОСОБА_2 . Окрім означеної довідки, з-поміж іншого, були досліджені судом й вказані відеозаписи, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7042926 від 17.04.2026 р. і серії ЕНА №6731570 від 26.02.2026 р., витяги з бази «Армор» від 20.04.2026 р., які в своїй сукупності свідчать про те, що видане ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 13.11.2014 р. було вилучене і, відповідно, останньому повернуте не було, оскільки ОСОБА_1 вважається особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Разом з тим, ст.33 КУпАП визначено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з диспозицією ч.2 ст.130 КУпАП, суб`єктом цього правопорушення є особа, яка керує транспортним засобом, а відповідно до санкції вказаної норми (в межах якої накладається стягнення на ОСОБА_1 ) у спірних правовідносинах стягнення слід призначити водієві, як суб`єкту правопорушення.
Суд уважає, що водій у санкції вказаної статті є більш широким терміном, ніж це визначає національне законодавство у п.1.10 Правил дорожнього руху (особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі).
Відповідно до п.q) статті 1 глави I Конвенції про дорожні знаки та сигнали (постанова Ради Міністрів Української РСР від 16 лютого 1973 року №78 «Про приєднання Української РСР до європейських угод, що доповнюють Віденську конвенцію про шляховий рух 1968 року і Віденську конвенцію про дорожні знаки і сигнали 1968 року», дата внесення до Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів: 12.12.2013 Реєстраційний код акта: 70656/2013) термін «водій» («погонич») означає будь-яку особу, яка керує транспортним засобом, автомобілем і т.д. (включаючи велосипеди).
Отже, водій, згідно з санкцією частини першої статті 130 КУпАП, це особа, що керує транспортним засобом, незалежно від наявності у неї посвідчення водія.
Такий підхід відповідальності різних суб`єктів (з посвідченням водія чи без) є справедливим та однаково дисциплінує усіх громадян до відповідальності перед суспільством, що є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до положень ст.15 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII, право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.
Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, передбачено, що позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства (п. 20).
Так, внаслідок порушення особою, незалежно від наявності чи відсутності у неї посвідчення водія, правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, створюється реальна небезпека для життя і здоров`я інших осіб та спричиняється відповідна шкода, а тому стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами в окремих випадках є необхідним, з метою попередження спричинення такою особою шкоди здоров`ю чи навіть смерті іншим особам, через порушення нею правил дорожнього руху в майбутньому, а також для дієвого впливу на сприйняття суспільством, у тому числі іншими водіями.
При цьому, слід звернути увагу на підвищену суспільну небезпечність дій осіб, які керують транспортними засобами, не маючи достатніх теоретичних і практичних знань та не отримавши у передбаченому законом порядку посвідчення водія, оскільки вірогідність настання дорожньо-транспортної пригоди у такому випаду є значно вищою, а тому попереджувальна мета стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у такому випадку набуває особливого значення.
Підхід щодо неможливості призначення покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не отримувала посвідчення водія на право керування транспортними засобами або ж була позбавлена такого права, не відповідає засаді справедливості та принципу рівності всіх перед законом, а також нівелює превентивну мету стягнення.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду викладеним в постанові від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20.
Отже, особі, яку визнано винуватою у вчинення адміністративного правопорушення, суд може призначити передбачене санкцією відповідної статті додаткове стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа, на момент вчинення адміністративного правопорушення, отримане у передбаченому законом порядку посвідчення водія на право керування транспортними засобами.
На переконання суду, визначене ОСОБА_1 стягнення, у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, без оплатного вилучення транспортного засобу, буде справедливим, необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до ст.40-1 КУпАП, у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення, особою, на яку накладено таке стягнення, сплачується судовий збір у відповідності до ст.4 Закону України «Про судовий збір», що становить 665 грн. 60 коп.
Крім того, поліцейським УПП в Хмельницькій області Гуменюком В.В. відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП серії ЕПР1 №643223 від 17.04.2026 р.
За цим протоколом ОСОБА_1 фактично ставиться у вину те, що він, діючи повторно протягом року після вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП (за яке був притягнутий до відповідальності постановою серії ЕНА №6731570 від 26.02.2026 р.), о 15 год. 46 хв. 17 квітня 2026 року по вул.Геологів,2А, у м.Хмельницькому, в порушення п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки та моделі «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування таким транспортним засобом.
Після дослідження матеріалів справи, суд приходить до висновку, що провадження в справі, в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.126 КУпАП, підлягає закриттю з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст.2 КУпАП, законодавство України про адміністративне правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України, а згідно зі ст.9 Конституції України, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України» та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права. На підставі ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, а згідно зі ст.9 цього Кодексу адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст.1), а завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст.245 КУпАП).
Згідно зі ст.129 Конституції України розгляд і вирішення справ в судах здійснюється на засадах забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.
У ст.280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані, з-поміж іншого, встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст.ст.252, 254, 255, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення – це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КУпАП, є найважливішим джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення.
Вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення визначені ст.256 КУпАП, серед яких у протоколі обов`язково зазначаються відомості про місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, прізвища, адреси свідків, якщо вони є, інші відомості, необхідні для вирішення справи. В межах зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин інкримінованого особі адміністративного правопорушення, і повинен проводитися їх, у тому числі, і судовий розгляд. З цього слідує, що протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів у справі, але й актом обвинувачення у вчиненні конкретного адміністративного правопорушення.
З урахуванням положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також з огляду на практику Європейського суду з прав людини у справах «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) та «Карелін проти Росії» (рішення від 20.09.2016, заява № 926/08), у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Європейської конвенції. 
Якщо уповноваженим органом не доведено підставність притягнення особи до адміністративної відповідальності, суд не може в ході розгляду справи взяти на себе функції щодо самостійного відшукування доказів винуватості особи.
Так, відповідальність за ч.5 ст.126 КУпАП настає у разі повторного протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті. У ч.2 ст.126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. Натомість згідно з ч.4 ст.126 КУпАП, особа може бути притягнутою до адміністративної відповідальності тоді, коли вона керує транспортним засобом будучи позбавленою права керування транспортними засобами.
Вказані норми КУпАП є бланкетними та лише описують безпосередньо саме правопорушення, але для повного визначення ознак цього правопорушення відсилають до інших нормативно-правових чи підзаконних нормативно-правових актів.
Зокрема, у ч.9 ст.15 Закону України «Про дорожній рух» йдеться про те, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. Згідно з абз.2 ч.2 ст.15 цього ж Закону, водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія. 
Відповідно до ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.
Згідно з п.2.1 «а» Правил дорожнього руху України (порушення якого в означеному вище протоколі про адміністративне правопорушення було інкриміновано ОСОБА_1 ), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності, відповідно до ч.5 ст. 126 КУпАП, встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні умисні дії, що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, та чи є особа, виходячи із норми зазначеної статті, суб`єктом даного правопорушення.
Отже, правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. Обов`язковими ознаками складу адміністративного правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона, а відсутність хоча б однієї з цих ознак свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Об`єктом правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення, з-поміж іншого, проявляється у повторному протягом року керуванні транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, або ж особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, і саме така фізична особа, що досягла віку, з якого може наставати адміністративна відповідальність, є суб`єктом означеного правопорушення. 
Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.
Відповідно до вимог ст.10 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала або свідомо допускала їх настання.
Отже, за вказаною нормою закону (ч.5 ст.126 КУпАП) особа може бути притягнута до відповідальності лише тоді, коли вона знає про те, що вона перебуває в статусі особи, яка не має права керування транспортним засобом, або ж коли вона знає про те, що вона перебуває в статусі особи, позбавленої права керування транспортними засобами, тобто до неї застосовано адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами і відлік строку цього позбавлення, протягом якого особі заборонено керувати транспортними засобами, було розпочато, проте ця особа свідомо (умисно) ігнорує вказану заборону та повторно протягом року (після накладення на неї стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП або ч.2 ст.126 КУпАП) керує транспортним засобом.
Крім того, системний аналіз ст.ст.7, 256, 269 КУпАП вказує на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності починається з моменту складання протоколу та його пред`явлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Прийняття ж постанови за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення є вирішенням такої справи по суті, яка передбачає встановлення наявності складу адміністративного правопорушення або його відсутності та, відповідно, застосування санкції, закриття справи, що відповідає положенням статті 284 КУпАП.
Так, у протоколі серії ЕПР1 №643223 від 17.04.2026 р. ОСОБА_1 фактично ставиться у вину те, що він, 17 квітня 2026 року, у вищевказані час та місці, повторно протягом року, після притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП (постановою серії ЕНА №6731570 від 26.02.2026 р.), керував означеним у протоколі транспортним засобом, будучи особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.
Натомість, наявна у матеріалах справи постанова Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.03.2026 р. (у справі №686/7031/26), якою на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, вказує на те, що після набрання законної сили цим рішенням суду (24.03.2026 р.) ОСОБА_1 набув статусу особи, позбавленої права керування транспортними засобами, і будучи саме в такому статусі, він о 15 год. 46 хв. 17.04.2026 р. по вул.Геологів,2А, у м.Хмельницькому керував автомобілем марки та моделі «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , про що зазначено у складеному відносно ОСОБА_1 протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, - серії ЕПР1 №643223 від 17.04.2026 р.
Про обізнаність ОСОБА_1 щодо наявності вказаної постанови суду свідчать і здійсненні за допомогою нагрудної камери працівника поліції відеозаписи, на яких чітко видно, що ОСОБА_1 знає про те, що він є особою, позбавленої права керування транспортними засобами, відома була ця обставина й поліцейському, яким було складено вищеозначений протокол про адміністративне правопорушення, а також винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №7042926 від 17.04.2026 р., копія якої теж наявна у матеріалах справи. Зокрема, цією постановою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, за те, що він саме о 15 год. 46 хв. 17 квітня 2026 року по вул.Геологів,2А, у м.Хмельницькому, в порушення ч.10 ст.15 Закону України «Про дорожній рух», п.2.1 «а» Правил дорожнього руху, керував транспортним засобом марки та моделі «Volkswagen Jetta», номерний знак НОМЕР_1 , при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік (рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.04.2026 р. у справі №686/7031/26), та накладено на нього за вказане порушення адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 20400 грн. 
Тобто, у складеному відносно ОСОБА_1 вищеозначеному протоколі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУпАП, (серії ЕПР1 №643223 від 17.04.2026 р.) фактично йдеться про одні й ті самі дії, вчинені однією особою, в одному й тому же місці, у той самий день і час, що й у вказаній постанові поліцейського серії ЕНА №7042926 від 17.04.2026 р. (яка була вручена ОСОБА_1 відразу та набрала законної сили).
Фактично зазначеною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, як особу, яка позбавлена керування транспортними засобами. При цьому, перед судом порушено питання про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , як особи, яка не маючи права керування транспортним засобом, таким транспортним засобом керувала, за таких же обставин, які були викладені в означеній вище постанові працівника поліції, що виключається, з огляду на заборону подвійного притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і прямо суперечить ст.61 Конституції України, відповідно до якої, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Відповідно до ст.4 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, нікого не може бути вдруге притягнуто до суду або покарано в порядку кримінального провадження під юрисдикцією однієї і тієї самої держави за правопорушення, за яке його вже було остаточно виправдано або засуджено відповідно до закону та кримінальної процедури цієї держави.
Згідно з п.8 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.
За таких обставин, після всебічного, повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин даної справи, а також з урахуванням того, що постановою серії ЕНА №7042926 від 17.04.2026 р. ОСОБА_1 по тому самому факту вже було притягнуто до адміністративної відповідальності, зазначена постанова набрала законної сили та не була скасована компетентною посадовою особою чи рішенням суду, а тому провадження в справі в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП підлягає закриттю на підставі п.8 ч.1 ст.247 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 27, 30, 40-1, 247, 283, 284, 294 КУпАП, -
постановив:
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогоч.2 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 грн. (тридцять чотири тисячі гривень), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 грн. 60 коп. 
Провадження в справі, в частині притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст.126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – закрити, у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення.
Постанова може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. 
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Строк пред`явлення постанови до виконання 3 (три) місяці з дня її винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги. 
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. Штраф вноситься порушником в установу банку України. 
У разі несплати правопорушником штрафу у вищевказаний строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; 
витрати на облік зазначеного правопорушення, розмір яких визначається Кабінетом Міністрів України. 
Особа вважається позбавленою права керування транспортними засобами після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 КУпАП, особа, позбавлена права керування транспортними засобами, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. 
У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.
Після закінчення строку позбавлення права керування транспортними засобами посвідчення водія повертається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Після набрання постановою законної сили:
стягувачем штрафу є: Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП, місцезнаходження: м.Хмельницький, пров.Коцюбинського, 35/2; 
стягувачем судового збору є: Державна судова адміністрація України, місцезнаходження: м.Київ, вул.Липська, 18/5; 
боржником є: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 .
Реквізити для сплати штрафу: призначення платежу: 21081300, отримувач коштів: ГУК у Хмельницькій області; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 748999980313060149000022001, код класифікації доходів бюджету 21081300 (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №643216 від 17.04.2026 р.).
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA 908999980313111256000026001; код класифікації доходів бюджету 22030106; пункт 5.

Суддя