ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/19199/25 Суддя (судді) першої інстанції: Сас Є.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Аліменка В.О.,
суддів Безименної Н.В., Вівдиченко Т.Р.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з вимогами:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що полягають у невиконанні вимог Постанови КМУ від 23.02.2022 №144 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів» та Рішення Конституційного суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві невідкладно, із 01.08.2021 року, здійснити перерахунок та виплати моєї пенсії на підставі відповідної довідки військової частини НОМЕР_1 без обмеження максимальним розміром, із подальшим додаванням до виплат сум індексацій встановлених відповідними постановами КМУ (від 24.02.2023 №168, від 23.02.2024 № 185, від 25.02.2025 №209) без обмеження граничним розміром та без застосування з 01.01.2025 понижувальних коефіцієнтів встановлених Постановою КМУ від 03.01.2025 №1, із урахуванням виплачених сум.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2021 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 № 222/1/4/162/373/165 від 29.01.2025 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві здійснити з 01.08.2021 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки Військової частини НОМЕР_1 № 222/1/4/162/373/165 від 29.01.2025 про розмір грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром та без застосування понижуючих коефіцієнтів, встановлених постановою Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», з урахуванням раніше проведених виплат.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.
Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.
За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
За приписами частини другої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.
Згідно з частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.
Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.
Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію, призначену відповідно Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
На підставі рішення Київського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі № 640/30784/20 відповідачем здійснено перерахунок пенсії, відповідно до якого розмір пенсії позивача з 01.04.2019 встановлено - 33 508,80 грн.
03.01.2025 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №1 від 03.01.2025 "Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану"( далі - Постанова № 1), якою, серед іншого, встановлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Митного кодексу України, Законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 р. № 379/95-ВР "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України" (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення
29.01.2025 Військовою частиною НОМЕР_1 , на підставі заяви позивача, видано оновлену довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії станом на 17 липня 2021 року.
Позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку та виплату пенсії на підставі оновленої довідки, проте відповідач відмовив у перерахунку пенсії позивача з посиланням на відсутність необхідних для того підстав.
Відповідно до протоколу розрахунку пенсії по пенсійній справі позивача підсумок пенсії (з надбавками) становить 42 204 грн 80 коп. (33 508 грн 80 коп. - з урахуванням обмеженням максимального розміру пенсії), а з урахуванням Постанови №1, відповідач із застосуванням відповідних коефіцієнтів понизив розмір пенсії позивача до 27 524 грн 04 коп.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Як визначено статтею 43 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.1992 року «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ), який є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері регулювання правовідносин, пов`язаних із пенсійним забезпеченням громадян України з числа осіб, що проходили військову службу, пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також інших осіб, які мають право на пенсію відповідно до цього Закону, і членів їхніх сімей здійснюється виходячи із розміру грошового забезпечення. При цьому враховуються відповідні посадові оклади, оклади за військовим (спеціальним) званням, процентна надбавка за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема надбавки, доплати, підвищення, а також премії у розмірах, встановлених чинним законодавством, з яких був сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Наведена норма статті 43 Закону № 2262-ХІІ міститься у розділі V «Обчислення пенсії», який має загальний характер, та безпосередньо визначає складові грошового забезпечення, що враховуються при обчисленні пенсій. Під поняттям «обчислення» у цьому випадку необхідно розуміти процес визначення результату шляхом проведення відповідних арифметичних дій із числовими показниками, кожен із яких виражає конкретний розмір складових грошового забезпечення. 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 826/3858/18. 
Питання, пов`язані з перерахунком раніше призначених пенсій, врегульовані статтею 63 Закону № 2262-ХІІ, відповідно до положень якої перерахунок пенсій, призначених військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсійне забезпечення за цим Законом, а також членам їхніх сімей, у зв`язку із введенням у дію зазначеного Закону, здійснюється на підставі документів, що містяться у пенсійній справі, а також додаткових документів, поданих пенсіонерами на момент проведення такого перерахунку. 
У разі якщо пенсіонер у подальшому подасть додаткові документи, які підтверджують право на збільшення розміру пенсії, пенсія підлягає перерахунку відповідно до норм цього Закону. При цьому такий перерахунок здійснюється за минулий період, однак не більше ніж за дванадцять місяців з дня подання відповідних документів і не раніше дати введення в дію цього Закону. 
Усі пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, підлягають перерахунку у зв`язку зі збільшенням розміру грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення за цим Законом, на умовах, у порядку та в розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. Водночас, якщо внаслідок проведеного перерахунку розмір пенсії стане меншим, ніж раніше призначений, за пенсіонером зберігається попередній, більш вигідний для нього, розмір пенсії. 
Отже, саме Кабінет Міністрів України уповноважений визначати умови, порядок та складові грошового забезпечення, які враховуються під час проведення перерахунку пенсій. 
30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою було збільшено розміри грошового забезпечення військовослужбовців. 
Відповідно до пункту 10 зазначеної постанови, вона набрала чинності з 01 березня 2018 року. 
Пунктом 2 Постанови № 704 передбачено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу входять посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, а саме підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії, а також одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Статтею 9 Закону України від 20.12.1992 № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що держава забезпечує військовослужбовцям належний рівень матеріального, грошового та інших видів забезпечення у обсязі, який відповідає умовам проходження військової служби, а також сприяє закріпленню кваліфікованих військових кадрів. 
Відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:
· посадовий оклад та оклад за військовим званням; 
· щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди постійного характеру та премії; 
· одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
Розмір грошового забезпечення визначається залежно від займаної посади, військового звання, тривалості та інтенсивності проходження служби, умов військової служби, рівня кваліфікації, наукового ступеня та вченого звання військовослужбовця. Крім того, грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до вимог законодавства, що передбачено частиною третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45 був затверджений Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45). 
Пунктом 1 Порядку № 45 встановлено, що пенсії, призначені відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку із підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців та інших осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, підлягають перерахунку на умовах та у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України. 
Згідно з пунктами 2 та 3 Порядку № 45 Пенсійний фонд України після прийняття Кабінетом Міністрів України рішення щодо проведення перерахунку пенсій та отримання відповідного повідомлення від Міністерства соціальної політики України повідомляє свої головні управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі про наявність підстав для проведення такого перерахунку та необхідність підготовки списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Одночасно відповідна інформація направляється до Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, Міністерства юстиції України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Державної фіскальної служби України, Управління державної охорони України, Адміністрації Держспецзв`язку, Адміністрації Держприкордонслужби, Державної служби України з надзвичайних ситуацій та Служби судової охорони. 
Головні управління Пенсійного фонду України протягом десяти днів з моменту отримання зазначеного повідомлення складають відповідні списки за формою, визначеною додатком 1 до Порядку № 45, та передають їх уповноваженим органам, визначеним рішеннями керівників державних органів, які мають право видавати довідки про розмір грошового забезпечення для проведення перерахунку пенсії. 
На підставі отриманих списків уповноважені органи оформлюють довідки про розмір грошового забезпечення, яке враховується для проведення перерахунку пенсій, щодо кожної особи, зазначеної у списках, за формами, передбаченими додатками 2 та 3 до Порядку № 45, та протягом одного місяця подають їх головним управлінням Пенсійного фонду України. 
Такі довідки видаються державним органом, з якого особу було звільнено зі служби, якщо інше не передбачено зазначеним Порядком. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 року, були затверджені тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифні коефіцієнти, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавок за вислугу років. 
23 жовтня 2020 року набрав чинності Закон України від 17.09.2020 року № 912-ІХ «Про розвідку», за винятком частини третьої статті 15, статті 16, статті 39, частини третьої статті 42, частини першої статті 43, частини п`ятої статті 48, а також підпунктів «а», «в», «ґ» підпункту 5 та підпункту 23 пункту 5 розділу IX «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону. 
Відповідно до пункту 1 розділу IX «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про розвідку», стаття 39, частина третя статті 42, частина перша статті 43 та частина п`ята статті 48 цього Закону набирають чинності з 01 січня 2021 року.
Стаття 42 Закону України «Про розвідку» визначає правові засади грошового забезпечення та оплати праці співробітників розвідувальних органів. 
Відповідно до частини другої статті 42 Закону України «Про розвідку», структура грошового забезпечення та заробітної плати співробітників розвідувальних органів включає: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням або надбавку за ранг державного службовця; 3) надбавку за вислугу років; 4) надбавку за виконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці; 5) інші доплати, надбавки та винагороди, передбачені чинним законодавством; 6) премії. 
Згідно з частиною третьою статті 42 Закону України «Про розвідку», яка набрала чинності з 01 січня 2021 року, посадові оклади співробітників розвідувальних органів визначаються відповідно до розмірів посадових окладів, установлених Кабінетом Міністрів України для відповідних посад державної служби та інших категорій працівників центральних органів виконавчої влади зі спеціальним статусом, а також для посад військовослужбовців Збройних Сил України, із застосуванням відповідних коефіцієнтів, а саме:
· для співробітників кадрового складу - 1,8; 
· для співробітників, які не належать до кадрового складу, - 1,4. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 729 були внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 
17 липня 2021 року постанова Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 729 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704» набрала законної сили. 
Зазначеною постановою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 був доповнений новими абзацами такого змісту:
«Установити, що посадові оклади військовослужбовців розвідувальних органів (за винятком військовослужбовців строкової військової служби) визначаються відповідно до розмірів посадових окладів, установлених цією постановою для відповідних посад військовослужбовців Збройних Сил України (додаток 2), із застосуванням коефіцієнта:
· для військовослужбовців кадрового складу - 1,8; 
· для військовослужбовців, які не належать до кадрового складу, - 1,4». 
Таким чином, Постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 729 було збільшено розміри посадових окладів відповідної категорії військовослужбовців, а саме військовослужбовців розвідувальних органів, а також інші складові грошового забезпечення, що відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ є підставою для проведення перерахунку пенсії зазначеній категорії осіб. 
При цьому проведенню перерахунку пенсії має передувати отримання довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для такого перерахунку. 
23 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 144 «Про перерахунок пенсій особам, звільненим із розвідувальних органів» (далі - Постанова № 144), яка набрала чинності 26.02.2022 року. 
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 144 передбачено здійснення з 01 серпня 2021 року перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», особам із числа військовослужбовців розвідувальних органів (крім військовослужбовців строкової служби), виходячи із визначеного постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 розміру грошового забезпечення за відповідними або прирівняними посадами військовослужбовців з урахуванням:
· посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років - у розмірах, установлених на дату набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 729, тобто на дату виникнення права на перерахунок пенсії, за відповідною або прирівняною посадою та відповідним військовим званням; 
· надбавок за почесні звання «заслужений» або «народний», службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплат за науковий ступінь доктора філософії (кандидата наук) або доктора наук, ученого звання, а також інших щомісячних надбавок і доплат постійного характеру, які були фактично встановлені особі, - у розмірах, визначених Кабінетом Міністрів України на дату виникнення права на перерахунок пенсії; 
· надбавки за особливості проходження служби та щомісячної премії постійного характеру - у середніх розмірах, виходячи із фактично виплачених сум за липень 2021 року, починаючи з дати виникнення права на перерахунок пенсії, у розрахунку за місяць, за відповідною посадою або посадами в тому державному органі, з якого особа була звільнена у зв`язку з виходом на пенсію. 
При цьому додаткові види грошового забезпечення, зокрема надбавки, доплати, підвищення та премії, які були скасовані або не виплачувалися з дати виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною посадою, під час проведення перерахунку не враховуються. 
Частиною вісімнадцятою статті 43 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що у випадку, якщо на момент призначення або виплати пенсії відбулася зміна хоча б одного з видів грошового забезпечення або були введені нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема надбавки, доплати, підвищення чи премії у розмірах, установлених законодавством, пенсія повинна призначатися з урахуванням таких змін або нововведень, а вже призначена пенсія підлягає невідкладному перерахунку. 
Відповідно до частин другої та третьої статті 51 Закону № 2262-ХІІ перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, а також іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їхніх сімей здійснюється з першого числа місяця, що настає після місяця, у якому виникли обставини, що спричинили зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різниця за минулий час може бути виплачена не більш як за дванадцять місяців. 
Перерахунок пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців або у зв`язку із запровадженням нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, який не був проведений з вини органів Пенсійного фонду України чи державних органів, що видають довідки для проведення перерахунку пенсії, здійснюється з дати виникнення права на такий перерахунок без будь-якого обмеження строком. 
Отже, починаючи з 01.08.2021 року, тобто з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року № 729, у органів Пенсійного фонду України виникли законні підстави для проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ, особам із числа військовослужбовців розвідувальних органів, із врахуванням нового розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років, а також інших додаткових видів грошового забезпечення та премій. 
Окремо суд звертає увагу на те, що питання подання та оформлення документів для призначення або перерахунку пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, за винятком пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їхніх сімей, регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ, затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 (далі - Порядок № 3-1). 
Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій здійснюється органами, що призначають пенсії, у порядку, визначеному статтею 63 Закону № 2262-ХІІ. При цьому пенсіонери мають право подавати до органів, що призначають пенсії, додаткові документи, які підтверджують право на підвищення пенсії. 
Пунктом 24 Порядку № 3-1 передбачено, що у разі виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ уповноважені структурні підрозділи зобов`язані протягом п`яти днів після прийняття відповідного нормативно-правового акта, яким змінюється хоча б один із видів грошового забезпечення або вводяться нові щомісячні додаткові види грошового забезпечення, повідомити про це орган, що призначає пенсії. У свою чергу органи, які призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, пенсії яких підлягають перерахунку. Після отримання зазначених списків уповноважені структурні підрозділи вносять до них зміни щодо розмірів грошового забезпечення та у п`ятиденний строк передають їх до відповідних органів, що здійснюють призначення пенсій. 
Разом з тим абзацом першим пункту 4 Порядку № 3-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший або про проведення перерахунку пенсії подається заявником до органу, який призначає пенсію, за місцем проживання, а у разі необхідності - його законним представником за місцем проживання останнього. 
Таким чином, підставою для здійснення дій, спрямованих на проведення перерахунку раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера разом із поданими документами, так і рішення Кабінету Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком № 45, повідомляють органи Пенсійного фонду України. 
Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року у справі № 21-484а13, а також у постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 553/3619/16-а.
Абзацом першим пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 1 від 03.01.2025 року «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році в період дії воєнного стану» (далі - Постанова № 1) передбачено, що під час дії воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені або перераховані відповідно до Митного кодексу України, а також законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а також відповідно до Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року № 379/95-ВР «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», із врахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсій за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат, установлених законодавством, якщо їх розмір перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням відповідних коефіцієнтів до суми такого перевищення. 
Зокрема:
· до частини пенсії, яка перевищує 10 прожиткових мінімумів та не перевищує 11 прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність, застосовується коефіцієнт 0,5; 
· до частини пенсії, яка перевищує 11 прожиткових мінімумів та не перевищує 13 прожиткових мінімумів, застосовується коефіцієнт 0,4; 
· до частини пенсії, що перевищує 13 прожиткових мінімумів та не перевищує 17 прожиткових мінімумів, застосовується коефіцієнт 0,3; 
· до частини пенсії, яка перевищує 17 прожиткових мінімумів та не перевищує 21 прожитковий мінімум, застосовується коефіцієнт 0,2; 
· до частини пенсії, що перевищує 21 прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, застосовується коефіцієнт 0,1. 
Аналіз положень статей 8, 18 та 92 Конституції України у їх системному взаємозв`язку із преамбулою Закону України № 2262-ХІІ дає підстави для висновку про те, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення осіб, звільнених із військової служби, а також інших осіб, які мають право на пенсію згідно із цим Законом, визначаються виключно положеннями спеціального закону, а саме Закону № 2262-ХІІ. Водночас зміна умов і норм пенсійного забезпечення зазначених категорій осіб може здійснюватися лише шляхом внесення змін до Закону № 2262-ХІІ та Закону № 1058-IV. 
На виконання статті 46 Закону № 4059-IX Кабінетом Міністрів України була прийнята Постанова № 1, яка застосовується з 01.01.2025 року. Пунктом 1 цієї постанови встановлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії та пенсійні виплати, призначені або перераховані відповідно до Закону № 2262-ХІІ, із врахуванням усіх передбачених законодавством надбавок, підвищень, індексації та інших доплат, якщо їх розмір перевищує десятикратний прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, підлягають виплаті із застосуванням відповідних коефіцієнтів. 
Таким чином, положення статті 46 Закону № 4059-IX та Постанови № 1 фактично запровадили тимчасове, на 2025 рік, застосування коефіцієнтів зменшення до пенсій окремих категорій осіб, звільнених із військової служби та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 2262-ХІІ. Тобто зазначеними нормативними положеннями встановлено інше, додаткове правове регулювання, відмінне від того, що передбачене спеціальним Законом № 2262-ХІІ, що не узгоджується з приписами статті 11 цього Закону, який є спеціальним актом у сфері пенсійного забезпечення осіб, які проходили військову службу, та деяких інших осіб. 
Крім того, застосування до пенсій таких осіб коефіцієнтів зменшення, передбачених статтею 46 Закону № 4059-IX та пунктом 1 Постанови № 1, фактично призводить до обмеження конституційного права зазначеної категорії осіб на належний соціальний захист, гарантований спеціальним законом, а також порушує зміст конституційних гарантій безумовного забезпечення соціального захисту, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України. Поширення дії Закону № 4059-IX та Постанови № 1 на пенсії, призначені відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, є істотним порушенням норм Конституції України, зокрема статей 8, 19 та 92. 
Також необхідно звернути увагу на те, що Конституційний Суд України у пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 28.08.2020 № 10-р/2020 зазначив, що предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений Конституцією України, а тому такий закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав, обов`язків, пільг, компенсацій та гарантій, установлених іншими законами України. Аналогічний висновок міститься в абзаці восьмому пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09.07.2007 № 6-рп/2007. 
Отже, Конституційний Суд України вкотре наголосив, що зміна або скасування законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій, установлених спеціальними законами, суперечить статті 6, частині другій статті 19 та статті 130 Конституції України. 
З урахуванням наведеного Суд у вказаній постанові дійшов висновку, що зміна правового регулювання відносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, які проходили військову службу, та інших осіб можлива виключно шляхом внесення змін до Закону № 2262-ХІІ, а інші нормативно-правові акти можуть застосовуватись лише у разі їх прийняття відповідно до цього Закону. 
Окрім цього, Суд звернув увагу, що до Закону № 2262-ХІІ не вносились зміни у частині регулювання спірних правовідносин, а саме щодо встановлення максимального розміру пенсії та застосування до суми перевищення коефіцієнтів, визначених Постановою № 1. 
Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 18.06.2020 № 5-рп(ІІ)/2020, суди всіх юрисдикцій зобов`язані застосовувати загальновизнані принципи права, а саме: «пізніший закон скасовує попередній» (lex posterior derogat priori), «спеціальний закон має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali), а також «пізніший загальний закон не має переваги над раніше прийнятим спеціальним законом» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Незастосування цих принципів у випадках, коли вони підлягають застосуванню, призводить до втрати дієвості принципу верховенства права. 
Водночас зазначений бюджетний закон фактично обмежує розмір пенсії позивача, що порушує гарантії, передбачені статтями 17 та 46 Конституції України. 
Отже, має місце колізія між двома нормативно-правовими актами рівня закону, яка повинна вирішуватись шляхом застосування загального принципу права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (lex specialis derogat generali). Такий підхід використовується у випадках конкуренції правових норм, коли на врегулювання одних і тих самих суспільних відносин претендують як загальні, так і спеціальні норми права. 
Таким чином, за наведеним правовим підходом, у разі конкуренції норм застосуванню підлягають норми спеціального закону, тобто Закону № 2262-ХІІ, тоді як положення Закону № 4059-IX слід розглядати як загальні норми права. 
На відповідний аспект законодавчого регулювання звертав увагу Конституційний Суд України у своїх Рішеннях від 09.07.2007 № 6-рп/2007 у справі про соціальні гарантії громадян та від 22.05.2008 № 10-рп/2008 у справі щодо предмета і змісту закону про Державний бюджет України. 
Суд також зазначає, що відповідно до частини третьої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору або іншому правовому акту суд зобов`язаний застосовувати правовий акт, який має вищу юридичну силу. 
Право суду не застосовувати нормативно-правовий акт у разі встановлення його невідповідності Конституції України, законам України або міжнародним договорам безпосередньо пов`язане із принципом верховенства права. 
При цьому дотримання принципу верховенства права можливе лише за умови застосування судами під час розгляду справ нормативного акта, який відповідає критерію «якості закону». 
Верховний Суд неодноразово наголошував, що суди не повинні застосовувати нормативно-правові акти, які суперечать Конституції України та законам України, незалежно від того, чи були вони оскаржені у судовому порядку та чи залишаються чинними на момент розгляду справи. Така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 913/204/18 та від 10.03.2020 у справі № 160/1088/19. 
Крім того, у випадку суперечності між нормами підзаконного акта та закону застосуванню підлягають саме норми закону, оскільки закон має вищу юридичну силу. 
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що застосування при обчисленні або перерахунку пенсій громадян України із числа осіб, які проходили військову службу, та інших осіб, які мають право на пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ, положень статті 46 Закону № 4059-IX та Постанови № 1, якими передбачено виплату пенсій із застосуванням коефіцієнтів до суми пенсії, що перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, а фактично - обмеження розміру пенсії, є протиправним та таким, що порушує гарантоване статтею 46 Конституції України право на належний соціальний захист. 
Зазначені висновки щодо застосування абзацу першого пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 01.09.2025 у справі № 120/1081/25, від 17.09.2025 у справі № 240/1202/25, від 23.09.2025 у справі № 380/1811/25 та від 23.09.2025 у справі № 140/2163/25.
За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну правову оцінку доказам у їх сукупності та ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства та не містять належних підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.
У зв`язку із наведеним апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних та наявність правових підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).
При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

Т.Р. Вівдиченко