Справа № 128/2172/25

РІШЕННЯ
Іменем України

25 травня 2026 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі 
судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Дусанюк Н.О., 
за відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – Городківська сільська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, яка обґрунтована тим, що «вона є дочкою ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,5444 га, кадастровий номер 0521981500:03:001:0326, розташовану за адресою: Гарячківська сільська рада, Крижопільський район, Вінницька область. 30.05.2025 вона звернулася до Першої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_2 . Причиною відмови є те, що вона не звернулася із заявою про прийняття спадщини у строк, визначений статтею 1270 ЦК України, а заявник та спадкодавець зареєстровані за різними адресами. З початку лютого 2018 року до дня смерті спадкодавця ОСОБА_2 вона постійно проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки у той час у неї зіпсувалися стосунки з її чоловіком і вона повернулася жити до батьків у їхню квартиру. Оскільки вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому не зверталася із заявою про прийняття спадщини, вважаючи, що прийняла спадщину і без такого звернення. Враховуючи те, що вона постійно проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є спадкоємцем за законом першої черги, не відмовилася від спадщини протягом строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, тому є такою, що прийняла спадщину. Просить встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 ».
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою судді від 12.06.2025 відкрив провадження у справі та призначив судовий розгляд у порядку окремого провадження.
Вінницький районний суд Вінницької області ухвалою від 07.10.2025 витребував у державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант Марини Володимирівни належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
22.10.2025 державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. на виконання вимог ухвали суду від 07.10.2025 надала відповідь.
Судовий розгляд відкладався з поважних причин. 
У судове засідання 19.05.2026 учасники справи не з`явились, хоч про день, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у встановленому законом порядку.
Представник заявника ОСОБА_1 – адвокат Люблінська В.М. попередньо подала до суду письмове клопотання, у якому просить засідання, призначене на 19.05.2026, проводити без участі заявника у зв`язку із сімейними обставинами, наявністю у неї трьох дітей, що унеможливлює її присутність у всіх судових засіданнях, заяву підтримують та просять задовольнити. У заяві також зазначила, що свідки, заявлені у заяві, виїхали за межі України та у них немає технічної можливості бути присутніми у судовому засіданні, тому клопотання про їхній виклик є неактуальним.
У матеріалах справи наявна заява представника заінтересованої особи Городківської сільської ради – Резнік О.І., у якій вона просить розглянути справу без участі представника Городківської сільської ради. 
У частині третій статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Будь-які інші заяви та/або клопотання учасники справи до суду не подавали.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання 19.05.2026 за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Оглянувши письмові докази по справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 у селищі Десна, Вінницького району Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.08.2018.
У свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 09.12.1987 батьком ОСОБА_3 записаний ОСОБА_2 , що підтверджується копією такого свідоцтва.
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 03.02.2013, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 03.02.2013 зареєстрували шлюб.
З копії витягу з реєстру територіальної громади від 15.08.2024 убачається, що ОСОБА_1 з 31.08.2021 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії довідки №63 від 16.05.2025, виданої старостою Деснянського старостинського округу, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.04.2015 убачається, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,5444 га, кадастровий номер 0521981500:03:001:0326, розташована за адресою: Вінницька область, Крижопільський район, Гарячківська сільська рада.
У довідці №915/02-14 від 30.05.2025, виданій державний нотаріусом Першої вінницької державної нотаріальної контори, зазначено, що « ОСОБА_1 у встановлений законом строк не звернулась із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини місце проживання спадкодавця та спадкоємця було зареєстровано за різними адресами, тому нотаріальна контора не може видати на ім`я ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки пропущено строк для прийняття спадщини та не надано докази фактичного прийняття спадщини».
З копії відповіді Першої вінницької державної нотаріальної контори №1819/01-16 від 21.10.2025, наданої на виконання вимог ухвали Вінницького районного суду Вінницької області від 07.10.2025, убачається, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не заводилася.
Відповідно до копії довідки №49 від 19.05.2026, виданої старостою Деснянського старостинського округу, ОСОБА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Юридичні факти – це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. З точки зору права всі життєві факти, які так чи інакше зачіпають суспільні відносини, поділяються на юридично значущі та юридично байдужі, з якими пов`язують виникнення будь-яких юридичних наслідків.
Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами не самі по собі або в силу якихось особливих властивостей, а внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі.
Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто, від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відмовити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Факти, що мають юридичне значення, встановлюються в судовому порядку, коли ці факти безпосередньо породжують юридичні наслідки для заявника: право на спадщину; право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, одержання компенсації тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 (справа № 320/948/18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов, а саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 (справа № 643/6447/19), від 03.02.2021 (справа № 644/9753/19), від 18.11.2020 (справа № 554/3600/19), від 25.11.2020 (справа № 636/4087/19), від 19.06.2019 (справа № 752/20365/16-ц), від 05.12.2019 (справі № 750/9847/18).
Судом установлено, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 проживала разом із батьком ОСОБА_2 на момент смерті останнього за адресою: АДРЕСА_1 , однак на той час була зареєстрована за іншою адресою, за адресою проживання спадкодавця її зареєстровано лише 31.08.2021, тобто після смерті батька ОСОБА_2 , тому заявник не може підтвердити факт постійного проживання на момент смерті батька разом із ним за однією адресою. Вказані обставини перешкоджають заявнику оформити свої спадкові права після смерті батька.
Тому встановлення факту, про який просить ОСОБА_1 , породжує для неї юридичні наслідки, від яких залежить виникнення права на спадщину.
Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до вимог статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У частині першій статті 1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Тлумачення статей 1268, 1269 ЦК України свідчить, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.
У частинах другій та шостій статті 29 ЦК України визначено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.
Згідно з пунктами 3.19, 3.20 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини підтверджується: витягом з реєстру територіальної громади; довідкою про реєстрацію місця проживання; іншим документом, що може підтверджувати відповідний факт (паспортом громадянина України, виготовленим у формі книжечки, з відміткою про реєстрацію постійного місця проживання громадянина, якщо спадщина відкрилась до 01 грудня 2021 року, рішенням суду тощо).
Зміст наведених норм закону свідчить про те, що під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця на момент смерті спадкодавця зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.
Для підтвердження обставин, визначених в частині третій статті 1268 ЦК України, вимагається наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.
Відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що спадкодавець не проживав із заявником, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом.
Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 10.01.2019 (справа № 484/747/17), від 07.06.2022 (справа № 175/4514/20), від 07.06.2023 (справа № 227/5018/21).
Заявник ОСОБА_1 надала суду усі наявні у неї документи на підтвердження простійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також долучила до матеріалів справи довідку №49 від 19.05.2026, видану старостою Деснянського старостинського округу, згідно з якою ОСОБА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 проживала з ним за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, з наданих суду доказів установлено, що ОСОБА_1 постійно проживала на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 разом з останнім за однією адресою: АДРЕСА_1 .
Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було. 
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява №4909/04).
Керуючись статтями 13, 89, 95, 211, 247, 258, 263-265, 293, 294, 315, 319, 354-355 ЦПК України, суд – 
УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – Городківська сільська рада, про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживала зі спадкодавцем – батьком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заявник ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 . 
Заінтересована особа Городківська сільська рада, адреса місцезнаходження: с. Городківка, вул. Благовіщенська, 51, Тульчинського району Вінницької області.
Дата складення повного судового рішення – 25.05.2026.

СУДДЯ