Справа № 309/1447/26
2/301/984/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"17" червня 2026 р. м. Іршава 
Іршавський районний суд Закарпатської області
у складі головуючого судді Бобик О.І.,
за участю секретаря судового засідання Бабинець В.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
Представник ТОВ «Фінпром Маркет» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами кредитів № 71358422 від 09.08.2025 та № 8149772 від 14.07.2025 у розмірі 40360,00 гривень. В обґрунтування своїх вимог вказує про те, що між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 уклали договори кредитів № 71358422 від 09.08.2025 та № 8149772 від 14.07.2025. Договори укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За кредитним договором № 71358422 від 09.08.2025 року відповідач отримав 5000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування. За кредитним договором № 8149772 від 14.07.2025 року відповідач отримав 10000,00 грн, строком на 364 дні, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_2 , та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,95% від суми кредиту за кожен день користування. Відповідач в неналежний спосіб виконував взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 71358422 від 09.08.2025 року у розмірі 16810,00 грн, з яких 5000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 1460,00 – заборгованість за процентами, 750,00 грн – заборгованість за комісією, 9600,00 грн – заборгованість за пенею/неустойкою та за кредитним договором № 8149772 від 14.07.2025 року у розмірі 23550,00 грн, з яких 10000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 8550,00 – заборгованість за процентами, 5000,00 грн – заборгованість за пенею/неустойкою. 25.02.2026 ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу № 25/02/26. Позивач просить стягнути з відповідача борг за договорами кредитів № 71358422 від 09.08.2025 та № 8149772 від 14.07.2025 у розмірі 40360,00 гривень, понесені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 2662,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн.
Ухвалою суду від 18.05.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 
05.06.2026 на адресу суду від відповідачки ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідачка не заперечує факту отримання кредитних коштів за кредитними договорами. Разом із тим, на виконання своїх зобов`язань за договором №8149772 нею здійснено наступні платежі: 10.08.2025 – 1751,60 грн, 06.09.2025 – 2565,00 грн, 04.10.2025 – 2660,00 грн. Також за договором №71358422 було сплачено 1790,90 грн. Зазначає, що позивач незаконно вимагає 14600,00 грн штрафних санкцій. Також вважає, що були порушення при відступлені права вимоги за кредитними договорами. Крім того, у зв`язку з важким фінансовим становищем, вона зверталася до банку із письмовим зверненням щодо реструктуризації заборгованості, однак позивач таку проігнорував.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому також зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засіданні не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 09.08.2025 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит № 71358422, який було підписано електронним підписом позичальника (а.с.26-39).
З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 40547, що підтверджується довідкою про ідентифікацією (а.с.55).
Відповідно до п. 2.1 Договору, кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі - Кредит), на погоджений умовами Договору строк (надалі - Строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 2.1.1. Договору).
Відповідно до п.2.2. Договору, основними параметрами договору позики є: сума кредиту – 5000,00 грн; строк кредитування (строк договору) - 30 днів; процентна ставка/день – 0,20 % (фіксована); комісія за надання кредиту – 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 750,00 грн), дата надання кредиту – 09.08.2025; дата повернення кредиту – 07.09.2025.
У відомостях про позичальника у кредитному договорі № 71358422 від 09.08.2025 зазначено номер електронного платіжного засобу ОСОБА_1 , а саме: НОМЕР_1 .
Згідно з копії платіжної інструкції від ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" 09.08.2025 здійснено переказ коштів відповідачу ОСОБА_1 у розмірі 5000,00 грн, на платіжну карту № НОМЕР_1 (а.с.56-58).
14.07.2025 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 8149772, який було підписано електронним підписом позичальника (а.с.63-77).
З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор 828822, що підтверджується довідкою про ідентифікацією (а.с.79).
Відповідно до п. 2.1 Договору, кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі - Кредит), на погоджений умовами Договору строк (надалі - Строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.
Мета отримання кредиту: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п. 2.1.1. Договору).
Відповідно до п.2.2. Договору, основними параметрами договору позики є: сума кредиту – 10000,00 грн; строк кредитування (строк договору) - 364 днів; процентна ставка/день – 0,95 % (фіксована); комісія за надання кредиту – 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1725,00 грн), дата надання кредиту – 14.07.2025; дата повернення кредиту – 12.07.2025.
У відомостях про позичальника у кредитному договорі № 8149772 від 14.07.2025 зазначено номер електронного платіжного засобу ОСОБА_1 , а саме: НОМЕР_2 .
Згідно з копії платіжної інструкції від ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" 14.07.2025 здійснено переказ коштів відповідачу ОСОБА_1 у розмірі 10000,00 грн, на платіжну карту № НОМЕР_2 (а.с.80-83).
25.02.2026 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Фінпром Маркет" укладено договір факторингу №25/02/26, відповідно до якого до ТОВ "Фінпром Маркет" перейшло право грошової вимоги до фізичних осіб, у тому числі і до відповідача за кредитними договорами № 71358422 від 09.08.2025 та № 8149772 від 14.07.2025.
Відповідно до Договору факторингу №25/02/26, клієнт зобов`язується відступити фактору право вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до Реєстрів боржників до договору факторингу № 25/02/26 від 25.02.2026, ТОВ "Фінпром Маркет" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 згідно кредитних договорів № 71358422 від 09.08.2025 на суму 16810 та № 8149772 від 14.07.2025 на суму 23550,00 грн (а.с.94-99).
З розрахунку заборгованості ТОВ"1 Безпечне агенство необхідних кредитів" за кредитним договором № 71358422 від 09.08.2025, вбачається, що відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконав, відсотки за користуванням кредиту не сплатив. В зв`язку із чим станом на 25.02.2026 заборгованість відповідача складає 16810,00 грн, з яких 500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 1460,00 – заборгованість за процентами, 750,00 грн – заборгованість за комісією, 9600,00 грн – заборгованість за пенею/неустойкою (а.с.20-24).
З розрахунку заборгованості ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" за кредитним договором № 8149772 від 14.07.2025, вбачається, що відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконала, відсотки за користуванням кредиту не сплатила. В зв`язку із чим станом на 25.02.2026 заборгованість відповідача складає: 23550,00 грн, з яких 10000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 8550,00 – заборгованість за процентами, 5000,00 грн – заборгованість за пенею/неустойкою (а.с.59-61).
За приписами ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
З наведених вище договорів факторингу слід прийти до однозначного висновку про те, що до ТОВ «Фінпром Маркет» перейшли всі права кредитора за кредитними договорами № 71358422 від 09.08.2025 та № 8149772 від 14.07.2025.
З приводу наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами суд зазначає про таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).
В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 року у справі № 127/33824/19.
З врахуванням встановленого суд приходить до висновку про укладеність вищевказаних кредитних договорів між відповідачем та відповідною фінансовою установою, невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів, та наявності в неї боргових зобов`язань перед позивачем, який набув прав вимоги за вищевказанимм кредитними договорами за договорами відступлення прав вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.
Так, одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Згідно з ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 71358422 від 09.08.2025 у розмірі 7210,00 гривень, з яких: 500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 1460,00 – заборгованість за процентами, 750,00 грн – заборгованість за комісією та за кредитним договором № 8149772 від 14.07.2025.у розмірі 18550,00 грн, з яких 10000,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу, 8550,00 – заборгованість за процентами.
Вирішуючи питання стягнення за кредитними договорами № 71358422 від 09.08.2025 та № 8149772 від 14.07.2025 заборгованості за пенею у розмірі 14600,00 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який триває по теперішній час.
Оскільки 9600,00 грн та 5000,00 грн грн заборгованості за пенею нараховані в період дії в Україні воєнного стану, що суперечить вищезазначеній нормі ЦК України, то суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. 
Посилання у відзиві відповідачки на те, що нею у 2025 році вносилися платежі за кредитними договорами, які банком не взято до уваги, спростовується розрахунками заборгованості, з яких вбачається, що такі враховано банком. Платежі вносилися у 2025 році, а банк розрахував заборгованість станом на 25.02.2026.
Що стосується посилання відповідача на те, що не відбулося належного відступлення права вимоги, то таке спростовується самими договорами факторингу, які підписані сторонами та скріплені їх печатками, актами прийому-передачі реєстру боржників, які підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.
Відтак позов підлягає до часткового задоволення.
Стосовно заявленої представником позивача вимоги про відшкодування витрат понесених на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 4500,00 грн суд виходить з такого.
Статтею 141 ЦПК передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Також витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.
Надані стороною позивача документи є належними та достатніми доказами на підтвердження витрат, які позивач поніс на оплату професійної правничої допомоги у цій справі.
Таким чином оскільки матеріалами справи підтверджено факт надання правової допомоги позивачу, обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, у зв`язку з чим такі витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 2872,15 грн.
Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1699,29 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279,354-355 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 610, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (код ЄДРПОУ 43311346, місцезнаходження: 08205, Київська область, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, код банку 334851) заборгованість:
за кредитним договором № 71358422 в розмірі 7210,00 (сім тисяч двісті десять) гривень, з яких: 5000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 1460,00 грн – сума заборгованості за відсотками;
за кредитним договором № 8149772 в розмірі 18550,00 (вісімнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень, з яких 8550,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 8550,00 грн заборгованості за відсотками.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» 1699,29 гривень судових витрат на оплату судового збору та 2872,15 гривень судових витрат на професійну правничу допомогу.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 22.06.2026.

Суддя Іршавського
районного суду: О. І. Бобик