Справа № 350/1624/25 
Провадження № 22-ц/4808/755/26
Головуючий у 1 інстанції Бейко А. М. 
Суддя-доповідач Барков В. М.

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді: Баркова В. М.,
суддів: Василишин Л. В.,
Максюти І. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цокало Тетяни Михайлівни на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2026 року у складі судді Бейка А. М., ухвалене у м. Рожнятів Івано-Франківської області, у справі за позовом ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до ОСОБА_1 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 102 416,12 грн., з яких 7 750 грн. – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 94 666,12 грн. – заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.
Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області позов ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 0961156911 від 20 грудня 2019 року у розмірі 11 818,75 грн., 279,54 грн. судового збору та 2 884,98 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Цим же рішенням стягнуто з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 1 269,39 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
У апеляційній скарзі на зазначене рішення суду в частині розподілу судових витрат представник ОСОБА_1 адвокат Цокало Т. М., посилаючись на неправильне встановлення обставини, які мають значення для справи, невірне їх дослідження та оцінку, просить рішення в частині понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу змінити, збільшивши їх розмір з 1 269,39 грн. до 9 730,06 грн.
Представник скаржниці звертає увагу суду на те, що суд першої інстанції не ставив під сумнів докази щодо отримання відповідачкою від адвоката Цокало Т.М. правничої допомоги в розмірі 11 000 грн. та вважав її обґрунтованою, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Водночас розрахована судом першої інстанції сума витрат, які підлягали відшкодуванню відповідачці в розмірі 1 269,39 грн. є невірною та такою що не відповідає принципу пропорційності.
Адвокат Цокало Т. М. вважає, що при розподілі судових витрат на професійну правничу допомогу, які понесла відповідачка, застосовуючи принцип пропорційності, правильним буде стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 9 730,06 грн., виходячи з розрахунку: (100% - ((11 818,75 грн. (задоволена сума позовних вимог) / 102 416,12 грн. (заявлена сума позовних вимог))*100%))) * (11 000 грн. (заявленої професійної правничої допомоги відповідача)/100%) = 9 730,06 грн.
У відзиві на вищезазначену апеляційну скаргу представник ТОВ «Коллект Центр» доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Цокало Т. М. заперечує, просить відмовити відповідачці у стягненні із позивача витрат на правову допомогу, в тому числі в майбутньому, а рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області залишити без змін. Додатково вказує, що спір виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою умов Кредитного договору, що в свою чергу спричинило понесення витрат сторонами, а тому, такі витрати повинні бути покладені лише на відповідачку із врахуванням результату розгляду даної справи. 
Крім того, представник ТОВ «Коллект Центр» вважає, що заявлена сума витрат у розмірі 11 000 грн. є завищеною, неспівмірною зі складністю справи, розміром позовних вимог та позицією у відзиві на позовну заяву, а також з обставинами справи, які склались.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» роз`яснено, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Із змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частині розподілу судових витрат, а саме в частині стягнення з позивача на користь відповідачки понесених нею витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 269,39 грн. Рішення суду в частині стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором не оскаржується, а тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в оскарженій частині.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи категорію справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Цокало Т. М. необхідно задовольнити з наступних підстав.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судове рішення ухвалене судом першої інстанції в оскарженій частині в повній мірі вищезазначеним вимогам не відповідає.
Частково задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр», суд першої інстанції прийшов до висновків, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою умов кредитного договору № 0961156911 від 20 грудня 2019 року, у неї виникла заборгованість у розмірі 11 818,75 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 750 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 4 068,75 грн. Також у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд першої інстанції здійснив розподіл судових витрат відповідно до задоволеної частини позовних вимог, зокрема стягнув з відповідачки на користь позивача судовий збір у розмірі 279,54 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 884,98 грн., а з позивача на користь відповідачки 1 269,39 грн. витрат на правничу допомогу.
Як вбачається з матеріалів справи, у відзиві на позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Цокало Т. М. вказала, що відповідачка у зв`язку із розглядом даної справи в суді першої інстанції понесла витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн. (а.с. 98-104).
На підтвердження понесених відповідачкою витрат на правничу професійну допомогу в суді першої інстанції у сумі 11 000 грн. її представником надано копію договору № 1417 про надання правничої допомоги від 25 листопада 2025 року, копію квитанції № 1417 від 25 листопада 2025 року, копію детального опису робіт (наданих послуг) від 01 грудня 2025 року на підставі договору № 1417 про надання правничої допомоги від 25 листопада 2025 року (а.с. 106-108, 114-115).
Представник позивача у відповіді на відзив вказав про неспівмірність заявлених відповідачкою витрат на правничу допомогу та просив відмовити відповідачці у відшкодуванні таких витрат (а.с. 123-127).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 141 ЦПК України).
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
Враховуючи вищенаведені норми процесуального права та аналізуючи проведений судом першої інстанції розподіл судових витрат в частині стягнення з позивача на користь відповідачки витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що представником відповідачки подано належні та допустимі докази на обґрунтування понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, які дають підстави для стягнення на її користь з позивача таких витрат. Також суд першої інстанції з огляду на часткове задоволення позовних вимог вірно застосував до розподілу судових витрат між сторонами принцип пропорційності. Водночас колегія суддів не погоджується із розміром витрат, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідачки.
Так, із змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено частково у розмірі 11 818,75 грн. із заявлених 102 416,12 грн., що становить 11,5% (11 818,75 грн. х 100% / 102 416,12 грн.). Відповідно відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог на 88,5% (100% - 11,5%).
Отже, розмір витрат на правничу професійну допомогу, які підлягають відшкодуванню з позивача на користь відповідачки пропорційно до розміру позовних вимог в задоволенні яких відмовлено становить 9 735 грн. (11 000 грн. х 88,5%).
При цьому апеляційний суд не бере до уваги посилання представника позивача на неспівмірність заявленого відповідачкою розміру правової допомоги складності справи, оскільки при зверненні до суду позивачем заявлені до відшкодування витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, належним чином не оцінив надані докази, ухвалене судове рішення суду першої інстанції в частині стягнення із позивача ТОВ «Коллект Центр» на користь відповідачки ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу необхідно змінити, стягнувши з позивача на її користь 9 735 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги. 
Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цокало Тетяни Михайлівни – задовольнити.
Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2026 року в частині стягнення з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 1269, 39 грн. витрат на професійну правничу допомогу змінити.
Стягнути з ТОВ «Коллект Центр» на користь ОСОБА_1 9 735 грн. витрат на професійну правничу допомогу понесених в суді першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст постанови складено 30 квітня 2026 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

І. О. Максюта