Справа № 740/1375/26 
Провадження № 2/740/1449/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2026 року м. Ніжин   
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі: 
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Кубрак Н.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами за позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника – адвоката Іллющенка С.В. звернувся до суду із позовом, у якому просить:
1) зменшити розмір аліментів, встановлений судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27.08.2025 у справі №740/4789/25, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої ОСОБА_4 , з 1/4 частини доходу до 1/6 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; 
2) зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.12.2025 у справі №740/2967/25, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_5 , з 1/4 частини доходу до 1/6 частини доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позов аргументує тим, що 27.08.2025 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області у справі №740/4789/25 видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини мого заробітку (доходу) щомісячно на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
У подальшому рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.12.2025 у справі №740/2967/25 з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини доходу на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На підставі зазначених судових рішень органами державної виконавчої служби було відкрито відповідні виконавчі провадження та розпочато примусове виконання рішень суду. У процесі виконання рішень додатково здійснюються відрахування, пов`язані зі сплатою виконавчого збору та витрат виконавчого провадження. 
Крім того, додатково утримується 20% доходу у рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів, яка сформувалася під час розгляду справи судом, починаючи з моменту подання позовної заяви про стягнення аліментів і до моменту ухвалення рішення суду. 
У результаті виконання виконавчих документів загальний розмір відрахувань із його грошового забезпечення становить близько 70% доходу. 
Середньомісячний дохід до моменту здійснення будь-яких відрахувань становить приблизно 28500 грн. грошового забезпечення військовослужбовця, однак після виконання усіх виконавчих документів фактична сума коштів, яка залишається у його розпорядженні, є вкрай малою – близько 8000 грн. на місяць. 
На даний час позивач проходить військову службу у складі ЗСУ на території Донецької області і у зв`язку зі специфікою військової служби змушений нести значні витрати, пов`язані із забезпеченням базових умов проживання та виконанням службових обов`язків, які не відшкодовуються державою.
Крім того, позивач вказує, що суттєво погіршився стан його здоров`я. У березні 2025 року йому було проведено хірургічне втручання. У зв`язку з постійними фізичними навантаженнями, нервовим напруженням та обмеженим доступом до повноцінної медичної допомоги загострилися проблеми з опорно-руховим апаратом, з`явилися прояви підвищеного артеріального тиску, безсоння, порушення роботи шлунково-кишкового тракту, а також стоматологічні проблеми.
У зв`язку з цим, вважає, що встановлення аліментів у розмірі 1/6 частини доходу на кожну дитину буде справедливим, забезпечить рівний підхід до утримання дітей та відповідатиме орієнтовному розміру аліментів на двох дітей, визначеному законом.

Відповідачка ОСОБА_2 у заяві від 13.04.2026 позовні вимоги визнає повністю (а.с. 36).

Представником відповідачки ОСОБА_3 – адвокатом Рекухою О.В. подано відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , вважаючи їх необґрунтованими з наступних підстав.
ОСОБА_3 самостійно утримує сина ОСОБА_5 з народження без допомоги батька як трудовими зусиллями, так і фінансовими ресурсами. До прийняття судового рішення про визнання батьківства та стягнення аліментів ОСОБА_6 не мав належної фінансової підтримки з боку свого батька.
В свою чергу друга дитина відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася в шлюбі, проживає до сьогодні в повноцінній сім`ї, від народження перебувала та досі перебуває на утриманні батька. 
Судовий наказ Ніжинського міськрайонного суду від 27.08.2025 у справі № 740/4789/25 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 21.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття, був прийняти за заявою дружини, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , задля підтвердження факту утримання ОСОБА_8 , чого батько не заперечував під час судового розгляду у справі про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання ОСОБА_6 .
Позивач не надав належні та допустимі докази, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, а саме: його сімейний та матеріальний стан не змінився з 15.08.2025, він перебуває на військовій службі та має постійний дохід у виді грошового забезпечення; здоров`я позивача не погіршилося, він працездатний, в працевлаштуванні необмежений, не є особою з інвалідністю. Також не підтверджено настання триваючих істотних змін матеріального становища, що могли б бути перешкодою для оплати аліментів дитині, яка лише з 12 років почала отримувати їх (в березні 2026 року відбувся перший платіж), починаючи з 15.08.2025. Сплата аліментів на утримання дітей та боргів за виконавчими провадженнями не є істотною зміною матеріального стану в сторону погіршення. 

У відповіді на відзив представник позивача адвокат Іллющенко С.В. зазначив, що наведені у відзиві представника відповідачки – адвоката Рекухи О.В. доводи є необґрунтованими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать наданим доказам та ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, оскільки у даній справі наявні декілька підстав для зміни розміру аліментів.
Після винесення судового наказу від 27.08.2025 про стягнення аліментів на одну дитину, рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 19.12.2025 було встановлено новий обов`язок позивача щодо сплати аліментів на іншу дитину. 
Таким чином, позивач став платником аліментів щодо двох дітей, що є самостійною обставиною, яка підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів. Доводи відповідача про відсутність змін сімейного стану позивача є безпідставними та суперечать фактичним обставинам справи, оскільки виникнення нового аліментного зобов`язання є прямим проявом зміни сімейного стану у розумінні ст. 192 СК України.
Внаслідок ухвалення двох судових рішень щодо позивача сформувалося сукупне аліментне навантаження у розмірі 1/2 частини його доходу. При цьому відповідно до частини другої статті 183 СК України орієнтовний розмір аліментів на двох дітей становить 1/3 частину доходу платника. Отже, фактичний розмір аліментних зобов`язань позивача суттєво перевищує орієнтовний рівень, визначений законодавцем, що свідчить про необхідність його коригування з метою забезпечення справедливого балансу між інтересами дітей та можливостями платника.
Посилання відповідача на відсутність змін матеріального стану позивача є необґрунтованими, оскільки зміна матеріального стану не зводиться виключно до зменшення розміру доходу. Така зміна може полягати також у збільшенні обсягу фінансових зобов`язань особи, що у даному випадку має місце у зв`язку з виникненням другого аліментного обов`язку.
Надані позивачем медичні документи підтверджують погіршення стану здоров`я, наявність у нього хронічних захворювань, що потребують лікування, обмеження фізичних навантажень та несуть додаткові витрати, що відповідно до ст. 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів.

Ухвалою судді 23.03.2026 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді 31.03.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду 29.04.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися.
Представник позивача – адвокат Іллющенко С.В. про дату і час розгляду справи повідомлений доставлення судової повістки у електронний кабінет ЄСІТС. У судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи чи заяв про причини неявки не подав. Як встановлено ч. 5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Відповідачка ОСОБА_2 у заяві від 13.04.2026 просила провести розгляд справи за її відсутності (а.с. 36). 
Представник відповідачки ОСОБА_3 – адвокат Рекуха О.В надіслала заяву, в якій просить провести про розгляд справи без участі її та відповідачки та відмовити у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 .
З урахуванням правил ст. 223 ЦПК України за наведених обставин неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. 

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Встановлено, що 27.08.2025 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області у справі №740/4789/25 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11зворот).
24.09.2025 Головним державним виконавцем Ніжинського відділу ДВС у Ніжинському районі Чуб А.А. відкрито виконавче провадження ВП № 79179381 з примусового виконання судового наказу в справі №740/4789/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_4 (а.с. 7зворот). 
26.09.2025 Головним державним виконавцем винесено постанову у зазначеному виконавчому провадженні про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 11). 
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.12.2025 у справі № 740/2967/25 визнано ОСОБА_1 батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_5 № 584 від 08.10.2013 щодо батька дитини та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 15.08.2025 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.12 зворот -14).
11.02.2026 Головним державним виконавцем Ніжинського відділу ДВС у Ніжинському районі Андрієвською І.О. відкрито виконавче провадження ВП № 80174582 з примусового виконання виконавчого листа № 740/2967/25 виданого 20.01.2026 Ніжинським міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 6зворот). 
12.02.2026 Головним державним виконавцем винесено постанову у зазначеному виконавчому провадженні про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 9). 
Згідно довідки про доходи, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , загальна сума доходу ОСОБА_1 за період з 01.11.2025 по 01.01.2026 склала 85524,39 грн. – по 28508,13 грн. щомісячно (а.с. 16). 
Відповідно до консультативного висновку невролога від 19.03.2026 та висновку магніто-резонансної томографії від 19.03.2026 ОСОБА_1 встановлено діагноз – Остеохондроз хребта у дорослих, множинні відділи хребта. Остеохондроз сколіоз грудно-поперекового відділу хребта, спондилоартроз, протрузія МХД L4-5, вторинний больовий міотонічний синдром, ст. загострення. Гемангіома тіла Th6 хребця (а.с. 59-60зворот). 

Згідно статті 3 (ч.1) Конвенції про права дитини 20.11.1989, (редакція зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), що ратифікована Постановою Верховної Ради № 789-XII від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Приписи статті 51 Конституції України регламентують, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Суд ураховує роз`яснення, наведені у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за якими розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Суд, згідно приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, зокрема викладені в постановах Верховного Суду від 16.09.2020 у справі №565/2071/19, провадження №61-9460св20, від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20, провадження №61-1031св21.
За висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.06.2020 у справі №760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, зміна сімейного стану відповідача, а саме народження другої дитини вiд іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Відповідно до статті 273 Сімейного кодексу України, яка регламентує зміну розміру аліментів та звільнення від їх сплати, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як у бік погіршення, так і у бік покращення.
Системний аналіз приписів статей 181, 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.
У статті 192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими, і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосована за наявності відповідних обставин для цього.
Як вбачається із правового аналізу зазначених норм, при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Звертаючись з даним позовом до суду ОСОБА_1 , як на підстави зменшення розміру аліментів, посилався на: 
- погіршення матеріального стану, яке зумовлене тим, що за двома виконавчими документами з нього стягуються аліменти на утримання двох малолітніх дітей - по 1/4 частині його заробітку на кожну дитину, що загалом складає 1/2 частину заробітку, а з урахуванням заборгованості по аліментах, яка стягується з нього загальний розмір відрахувань із його грошового забезпечення становить близько 70%. Фактична сума, яка залишається у його розпорядженні після відрахувань складає близько 8000 грн., що критично недостатньо для забезпечення базових потреб, зумовлених проходженням ним військової служби у ЗСУ (щомісячні витрати на житло, на обслуговування автомобіля, на інтернет-зв`язок, паливо для підтримання автономного електропостачання тощо);
- погіршення його стану здоров`я.
Відповідно до приписів ч. 1, ч. 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
На підтвердження матеріального стану позивачем надано довідку про доходи, видану військовою частиною НОМЕР_1 за період з 01.11.2025 по 01.01.2026, з якої вбачається, що розмір грошового утримання за вказаний період становив 28508,13 грн. щомісячно.
Разом з тим, як вбачається з відповіді № 2667740 від 29.04.2026 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів за період з 3 кварталу 2025 року по 3 квартал 2026 року, дохід позивача дійсно зменшувався у період з листопада 2025 року по лютий 2026 року, порівняно з періодом з липня по жовтень 2025 року, проте вже в березні 2026 року дохід позивача значно збільшився та склав 100888,58 грн. Крім того, протягом вказаного періоду позивач, крім виплат військовослужбовцям також мав і інші види доходів (а.с. 54).
Твердження сторони позивача ОСОБА_1 про те, що зміна матеріального стану позивача в бік погіршення зумовлена збільшенням обсягу фінансових зобов`язань, зокрема у зв`язку з виникненням другого аліментного обов`язку, судом відхиляється, оскільки на день ухвалення судом рішення по справі №740/2967/25 про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки доходу на утримання ОСОБА_5 з позивача вже стягувались аліменти в розмірі 1/4 частки на утримання ОСОБА_4 і за наявності цієї обставини на час закінчення розгляду справи№740/2967/25, як слідує з рішення суду від 19.12.2025 у цій справі, стороною ОСОБА_1 визнавалися позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_5 в розмірі саме 1/4 частки доходу. ОСОБА_1 не скористався правом відстоювати у справі №740/2967/25 правову позицію щодо надмірного розміру аліментів на утримання ОСОБА_5 , а погодився з таким розміром. Але через три місяці 19.03.2026 звернувся до суду з позовною вимогою про зменшення розміру аліментів, обгрунтовуючи її у тому числі тим, що з нього аліменти стягуються і на утримання ОСОБА_5 у розмірі по 1/4 частки доходу, хоча не заперечував проти цього ще 19.12.2025. За такого, стягнення аліментів з позивача на двох дітей у розмірі по 1/4 частки доходу на кожного не є зміною обставин. 
Подані позивачем медичні документи, датовані 19.03.2026, підтверджують наявність у ОСОБА_9 захворювання опорно-рухового апарату. Проте з них не вбачається динаміка перебігу хворобливого стану, та що стан здоров`я позивача погіршився саме в період із початку строку стягнення аліментів. Також позивачем не доведено, що таке погіршення стану здоров`я впливає на його змогу сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
За таких обставин, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами погіршення його майнового стану та стану здоров`я, які впливають на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному судом розмірі, наведені доводи не відносяться до безумовних підстав для зменшення розміру аліментів, а зменшення розміру аліментів стягнутих на дітей рішеннями суду, не буде спрямовано на належне забезпечення дітей та суперечитиме їх інтересам, тому у позові слід відмовити. 
Визнання позову ОСОБА_2 не свідчить про наявність матеріально-правових підстав для його задоволення в тому числі і в частині позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів на утримання ОСОБА_4 , оскільки передбачених законом підстав для його задоволення за результатами дослідження поданих сторонами доказів судом не встановлено, і зменшення аліментів на утримання ОСОБА_4 за таких обставин призведе до порушення її інтересів, тоді як діти є рівними у свої правах, зокрема і на отримання забезпечення від батька.

На підставі викладеного, керуючись ст.12, 81, 141, 258-260, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити повністю.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 

Суддя      І.М. Карпусь