КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року м. Кропивницький Справа № 340/678/26

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів, - 
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 завдані державі матеріальні збитки у розмірі 5809,91 грн.
Вимоги вмотивовані тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2023 року № 32, солдат ОСОБА_1 призначений на посаду розвідника-санітара 6 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення НОМЕР_2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 . Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2023 № 281, позивач, вважається таким, що вибув на лікування до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , з 04.10.2023. Згідно відповіді військової частини НОМЕР_3 від 04.09.2024 №555/27043, солдат ОСОБА_1 , 1994 р.н., перебував на стаціонарному лікуванні: у КП «ДОРЛ» м. Дніпро з 08.04.2023 по 20.04.2023, виписаний до в/ч (запис згідно електронної бази даних по зоні відповідальності); у КП «ДБКЛПД» ДОР з 06.09.2023 по 28.09.2023, виписаний до в/ч (запис згідно електронної бази даних по зоні відповідальності). Після закінчення лікування 28.09.2023 позивач не прибував для постановки на облік до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 . З письмовим рапортом щодо надсилання документів до військової частини не звертався. В подальшому до місця розташування військової частина НОМЕР_1 в районі АДРЕСА_1 солдат ОСОБА_1 не прибув. 31.05.2025 позивач перестав виходити на зв`язок зі службовими особами військової частини НОМЕР_1 . Отже, вважає, що солдат ОСОБА_1 без поважних причин самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 з 04.10.2023 по теперішній час, так як не прибув до лікувального закладу (до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 ) і не повернувся назад до військової частини. Рапорт про нез`явлення вчасно без поважних причин з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 був поданий 31.05.2025. Будучи відсутнім без поважних причин на військовій службі, солдат ОСОБА_1 у період з жовтня 2023 по червень 2024 року (включно) продовжував отримувати від військової частини НОМЕР_1 грошове забезпечення на свій банківський рахунок. Отже, кошти, отримані солдатом ОСОБА_1 в період з жовтня 2023 по червень 2024 (включно) вважає матеріальними збитками, завданими державі, сума яких складає 5 809,91 грн. (п`ять тисяч вісімсот дев`ять гривень 91 коп.).
Ухвалою суду від 03.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті спору (а.с.57).
Ухвала суду направлена відповідачу та отримана останнім 06.03.2026 (а.с.61).
Відповідач, правом подання відзиву на позов, у встановлений судом строк, не скористався. 
Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2023 року № 32, солдат ОСОБА_1 призначений на посаду розвідника-санітара 6 розвідувальної групи спеціального призначення 3 роти спеціального призначення НОМЕР_2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 . (а.с.21)
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.10.2023 № 281, позивач, вважається таким, що вибув на лікування до військової частини НОМЕР_3 АДРЕСА_1 , з 04.10.2023. (а.с.22)
Відповідно до відповіді військової частини НОМЕР_3 від 04.09.2024 №555/27043, солдат ОСОБА_1 , 1994 р.н., перебував на стаціонарному лікуванні: у КП «ДОРЛ» м. Дніпро з 08.04.2023 по 20.04.2023, виписаний до в/ч (запис згідно електронної бази даних по зоні відповідальності); у КП «ДБКЛПД» ДОР з 06.09.2023 по 28.09.2023, виписаний до в/ч (запис згідно електронної бази даних по зоні відповідальності). (а.с.22зв.)
Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.01.2026 №1256/66 солдат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після закінчення лікування 28.09.2023 не прибував для постановки на облік до сьомого відділу ІНФОРМАЦІЯ_1 . З письмовим рапортом щодо надсилання документів до військової частини не звертався.
Рапорт про нез`явлення вчасно без поважних причин з лікувального закладу до військової частини НОМЕР_1 був поданий 31.05.2025 начальником адміністративної групим штабу військової частини НОМЕР_1 . (а.с.18)
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.11.2025 №6158/нагд, було призначене службове розслідування за фактом нез`явлення з лікувального закладу до військової частини солдата ОСОБА_1 . (а.с.14) Наказами командира військової частини НОМЕР_1 від 22.12.2025 №6708/нагд, від 03.01.2026 №31/нагд, від 14.01.2026 №223/нагд, строк проведення службового розслідування продовжувався. (а.с.15-17)
За результатами службового розслідування у військовій частині НОМЕР_1 складено акт службового розслідування № 1709/3581-в від 19.01.2026, відповідно до якого запропоновано притягнути ОСОБА_1 до повної матеріальної відповідальності у розмірі 5809,91 грн. (а.с.9-13)
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 31.01.2026 № 454 «Про результати службового розслідування», пунктом 4, солдата ОСОБА_1 притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі 5 809,91 грн. (а.с.29)
Враховуючи відсутність сплати позивачем коштів в сумі 5 809,91 грн., військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку викладеному вище, суд виходить з наступного.
Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України від 3 жовтня 2019 року №160-IX “Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі” (далі - Закон № 160-IX)
У статті 1 цього Закону визначено, що  інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти; матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.
Відповідно до статті 3 Закону № 160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.
Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.
Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.
Згідно зі статтею 4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Відповідно до ст.6 Закону №160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі, зокрема виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.
Статтею 7 Закону № 160-IX передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. 
Відповідно до статті 8 Закону № 160-IX посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.
У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.
Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).
Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.
Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.
Розслідування може не призначатися, якщо шкоду завдано діями противника під час воєнних (бойових) дій, внаслідок ракетних (авіаційних) атак чи інших проявів збройної агресії проти України та/або у зв`язку з виконанням особами, зазначеними у частині першій статті 2 цього Закону, бойового (спеціального) завдання.
Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державним бюро розслідувань, Службою безпеки України.
За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.
Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.
Наказ доводиться до винної особи під підпис.
Відповідно до статті 10 Закону № 160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. 
Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.
Наявними у справі доказами підтверджується, що загальна сума прямої дійсної шкоди, завданої державі позивачем внаслідок невідшкодування зайво отриманих коштів 5809,91 грн.
При цьому, відповідач доказів добровільної сплати зазначених коштів до суду не подав, як і не надав доказів оскарження наказу щодо притягнення до матеріальної відповідальності.
Відповідно до положень ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 суму збитків завданих державі в розмірі 5809,91 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. 
У даній справі позивачем не понесено витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, а тому відсутні витрати, які б підлягали стягненню з відповідача в порядку розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення коштів – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) 5809,91 гривень (п`ять тисяч вісімсот дев`ять гривень 91 копійок), в рахунок відшкодування завданих державі в особі військової частини НОМЕР_6 збитків.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено протягом тридцяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА