ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1528/26 Справа № 199/1055/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сенчишин Ф.М. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 травня 2026 року м. Дніпро

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., розглянувши клопотання захисника Трофімчука Віталія Вікторовича, поданого в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності —  ОСОБА_1 , про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 лютого 2026 року по справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 лютого 2026 року визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, передбаченого ч.1 ст.172-6 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. Одночасно стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665,60 грн.

20 квітня 2026 року захисник, втретє, подав апеляційну скаргу, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування клопотання вказує на те, що за інформацією ОСОБА_1 у судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, а повний її текст взагалі не проголошувався. Копія постанови суду від 19.02.2026 (вступна та резолютивна частина) останньому не вручалася та не направлялася, а повний текст оскаржуваної постанови був вручений лише за його заявою 23 лютого 2026 року, про що ним була надана розписка, що долучена до матеріалів справи. Таким чином з постановою суду, мотивами та обґрунтуванням висновків про його винуватість та доведеність складу правопорушення ОСОБА_1 фактично ознайомився 23 лютого 2026 року, та, відповідно, отримав можливість реалізації, передбаченого ст.268 КУпАП права на оскарження постанови суду. Крім того, відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова суду була зареєстрована лише 22.02.2026, загальний доступ надано 23.02.2026. Захисник з оскаржуваною постановою суду ознайомився лише 27 лютого 2026 року, після укладення договору про надання правничої допомоги. Первинна апеляційна скарга була подана захисником 02 березня 2026 року, тобто протягом 7 днів після отримання ОСОБА_1 копії постанови суду та протягом 2 днів після ознайомлення з нею захисником. Також посилаючись на положення ЦК України, КАС України, ЦПК України та КПК України зазначає, що останній день строку оскарження винесеної постанови припав на 01 березня 2026 року (неділя), а тому апеляційну скаргу він подав 02 березня 2026 року, тобто у перший робочий день після закінчення строку на апеляційне оскарження, тобто фактично порушив строк лише на 1 день. Отже захисник вважає, що він має право на поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.

Перевіривши матеріали справи та наведені в клопотанні доводи щодо поважності причин пропуску захисником строку на оскарження рішення судді місцевого суду, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Згідно ч.1 ст.2 КУпАП законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Частиною 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").

Свою правову позицію щодо тлумачення поняття поважності причин, які можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження неодноразово висловив у своєму рішенні Верховний Суд. Зокрема, у Постанові Першої судової палати ККС ВС від 30 жовтня 2018 року (справа №299/2987/15-к провадження № 51-4594 км18) зазначено наступне.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (див.: рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29 жовтня 2015 року).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали можливість своєчасного звернення до суду у вищезазначений законом строк.
Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючи всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.

Як убачається з матеріалів справи 19 лютого 2026 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпра за участі особи, яка притягається до відповідальності – ОСОБА_1 була розглянута справа та ухвалене оскаржуване рішення (а.с.95-102).
Отже згідно з ч.2 ст.294 КУпАП останнім днем на подання апеляційної скарги є 01 березня 2026 року (неділя). 
27 лютого 2026 року (тобто в межах строку на апеляційне оскарження) між ОСОБА_1 та адвокатом Трофімчуком В.В. було укладено договір про надання правничої допомоги (а.с.117), яким 02 березня 2026 року в системі “Електронний суд” було сформовано та подано апеляційну скаргу (а.с.109-117).
19 березня 2026 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника Трофімчука В.В. на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 лютого 2026 року було повернуто у зв`язку з пропуском строку на подання апеляційної скарги та відсутністю клопотання про його поновлення (а.с.121).
22 березня 2026 року захисник Трофімчук В.В. в системі “Електронний суд” повторно сформував і подав апеляційну скаргу, разом з клопотанням про поновлення ОСОБА_1 встановленого законом строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції (а.с.128-150).
15 квітня 2026 року постановою Дніпровського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника Трофімчука В.В. на постанову судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 лютого 2026 року було повернуто у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був особою, яка подала та підписала апеляційну скаргу (а.с.153).
Таким чином вказані обставини свідчать про те, що захисник був обізнаний про прийняте судом рішення, а отже мав можливість, у разі незгоди, подати апеляційну скаргу в межах строку на апеляційне оскарження, який спливав – 01 березня 2026 року (неділя), але не проявив зацікавленості у результатах судового розгляду справи та не скористався своїм правом на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.
Водночас апеляційний суд наголошує, що захисником у клопотанні взагалі не наведено причин, які б унеможливлювали безпосередньо його своєчасно скористатися правом на апеляційне оскарження судового рішення у визначений законом строк, а лише зазначено, що вступну та резолютивну частину постанови ОСОБА_1 не отримував, повний її текст взагалі не проголошувався, а був вручений лише за його заявою 23 лютого 2026 року, а також, що відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень постанова суду була зареєстрована 22.02.2026, загальний доступ надано 23.02.2026, а захисник з оскаржуваною постановою суду ознайомився лише 27 лютого 2026 року, після укладення договору про надання правничої допомоги (а.с.222-226).
Разом з тим, апеляційний суд визнає хибними твердження захисника про те, що оскільки у даній справі останній день строку на апеляційне оскарження припадав на 01 березня 2026 року (вихідний день — неділю), а отже, останнім днем для подання апеляційної скарги слід вважати наступний робочий день, яким є 02 березня 2026 року, оскільки такі твердження сторони захисту суперечать положенням ч.2 ст.294 КУпАП, які при обчисленні процесуальних строків на апеляційне оскарження, не встановлюють окремих випадків закінчення цих строків за умов, що останній день припадає на вихідний чи інших неробочий день, а чітко визначають, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. 
Інших причин, які унеможливили своєчасно подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у клопотанні не наведено.
Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання захисника Трофімчука В.В.про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1  по справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6КУпАП є безпідставним та задоволенню не підлягає, а тому подана апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику ОСОБА_2 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпра від 19 лютого 2026 року щодо ОСОБА_1  по справі про адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, передбачене ч.1 ст.172-6КУпАП.
Апеляційну скаргу повернути особі, що її подала, разом з доданими до неї документами.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО 
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ       В.В. РУДЕНКО