ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2026 року м. Чернівці Справа № 600/237/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії. 

У С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність військових службових осіб, з числа керівного складу Управління СБ України в Херсонській області, а саме: заступника начальника Управління ОСОБА_2 та начальника Управління Борисевича А.С. щодо не нарахування та невиплати позивачу місячного грошового забезпечення за січень 2026 року;
зобов`язати Управління СБ України в Херсонській області нарахувати та виплатити позивачу місячне грошове забезпечення за січень 2026 року, що не нараховано та не виплачено; 
зобов`язати Управління СБ України в Херсонській області нарахувати і виплатити позивачу відповідно до вимог Закону № 2050-ІІІ компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення за січень 2026 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що є військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом осіб офіцерського складу в Управлінні Служби безпеки України в Херсонській області, укладеним ним добровільно на строк до оголошення демобілізації. Наказом начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області від 30.05.2024 №187-ОС/дск його зараховано в розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області з 30.05.2024, де в даному статусі перебуває по час звернення до суду з даним позовом. Позивач стверджував, що в період з 05.01.2026 по дату подачі даної позовної заяви йому не було виплачено грошове забезпечення, нарахування та виплата якого передбачена чинним законодавством України. При цьому, протягом вищевказаного періоду, він не був ознайомлений відповідальними співробітниками Управління з наказами Управління Служби безпеки України в Херсонській області щодо припинення нарахування та виплати йому грошового забезпечення за січень 2026 року.
Позивач вважає, що начальник Управління Служби безпеки України в Херсонській області Борисевич А.С., у розпорядженні якого він перебуває та якому надано таке право Положенням і наказами СБУ, повинен був подати мотивований рапорт на ім`я Голови Служби безпеки України. При цьому, після отримання рішення Голови СБУ на мотивований рапорт начальника Управління, рішення щодо виплати йому грошового забезпечення повинно було бути оформлено відповідним наказом Управління Служби безпеки України в Херсонській області по особовому складу, за підписом начальника Управління ОСОБА_3 . Однак, в порушення вимог чинного законодавства, відповідне рішення керівником вказаного регіонального органу СБУ не прийнято, що призвело до не нарахування та невиплати йому місячного грошового забезпечення за січень 2026 року.
За вказаною позовною заявою, ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23.01.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).
Управління Служби безпеки України в Херсонській області (далі – відповідач, Управління) подало до суду відзив, якому заперечувало проти задоволення проти позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість заявлених позивачем вимог. 
В обґрунтування заперечень відповідач зазначав, що відсутні правові підстави для нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу за січень 2026 року під час його перебування у розпорядженні начальника Управління за підпунктом “в” пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України понад шість місяців, оскільки на виконання рішень Чернівецького окружного адміністративного суду Управління звернулося до Голови Служби безпеки України із рапортом (реєстраційний № 71/22/1/309-4187дск від 07.05.2025) про виплату позивачу грошового забезпечення як військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області. 
29.08.2025 за № 71/6/377-150дск було подано повторний рапорт (з виправленими зауваженнями) на ЦУ СБУ (супровідний лист № 71/6/377-151дск від 29.08.2025), який після розгляду ФЕУ СБУ за № 71/6/377-182дск від 13.10.2025 скерований на адресу Голови СБУ.
За результатами розгляду рапорту від 29.08.2025 за № 71/6/377-150дск, у грудні 2025 року Головою Служби безпеки України прийнято рішення щодо нездійснення виплат грошового забезпечення позивачу. 
Враховуючи наведене, відповідач вважає, що вимога позивача про визнання протиправною бездіяльність Управління щодо не нарахування та невиплати місячного грошового забезпечення за січень 2026 року, є безпідставною, необґрунтованою, такою що не відповідає фактичним обставинам, доказам у справі, тому задоволенню не підлягає. 

З`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
01.03.2022 між ОСОБА_1 , підполковником запасу, та Службою безпеки України, в особі Управління Служби безпеки України в Херсонській області, укладено контракт про проходження військової служби у Службі безпеки України до оголошення демобілізації. 
У відзиві відповідач стверджував, що відповідно до наказу від 30.05.2024 № 187-ОС/дск, 30.05.2024 позивач зарахований у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області за підпунктом “в” пункту 48 Положення про проходження військовослужбовцями Служби безпеки України, у зв`язку із повідомленням йому 30.05.2024 про підозру в рамках кримінального провадження № 62024080200000199 від 13.02.2024, звільнивши його з посади спеціаліста (капітан) за рахунок посади головного спеціаліста (майор) сектору мобілізації та територіальної оборони. 
26.11.2024 наказом начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області “По особовому складу” № 405-ОС/дск відповідно до підпункту "в" пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України та пункту 2 глави 1 розділу IV Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 10.04.2018 № 515/ДСК, позивачу припинено нарахування та виплату грошового забезпечення з 30.11.2024 до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом або до прийняття рішення керівництвом Служби безпеки України про здійснення виплати грошового забезпечення.
З комп`ютерної програми “Діловодство спеціалізованого суду” видно, що вважаючи бездіяльність відповідача протиправною щодо не нарахування та невиплати місячного грошового забезпечення з грудня 2024 року по грудень 2025 року протиправною, позивач звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з відповідними позовами.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.04.2025 у справі № 600/472/25-а, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Херсонській області щодо не звернення до Голови Служби безпеки України із рапортом про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення як військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області на підставі підпункту “в” пункту 48 Розділу IV Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007. Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Херсонській області звернутися до Голови Служби безпеки України із рапортом про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення як військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області на підставі підпункту “в” пункту 48 Розділу IV Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17.06.2025 у справі № 600/1978/25-а, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Херсонській області щодо не звернення до Голови Служби безпеки України із рапортом про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення як військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області на підставі підпункту “в” пункту 48 Розділу IV Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007. Зобов`язано Управління Служби безпеки України в Херсонській області звернутися до Голови Служби безпеки України із рапортом про виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення як військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області на підставі підпункту “в” пункту 48 Розділу IV Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007 у період з лютого по квітень 2025 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Як зазначав у відзиві відповідач, на виконання рішень Чернівецького окружного адміністративного суду Управління звернулося до Голови Служби безпеки України із рапортом (реєстраційний № 71/22/1/309-4187дск від 07.05.2025) про виплату позивачу грошового забезпечення як військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області на підставі підпункту “в” пункту 48 Розділу IV Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України. 
Відповідач у відзиві також стверджував, що 29.08.2025 за № 71/6/377-150дск Управлінням було подано повторний рапорт (з виправленими зауваженнями) на ЦУ СБУ (супровідний лист № 71/6/377-151дск від 29.08.2025), який після розгляду ФЕУ СБУ за № 71/6/377-182дск від 13.10.2025 скерований на адресу Голови СБУ.
При цьому, як повідомив відповідач у відзиві, у грудні 2025 Головою СБУ прийнято рішення, за результатами розгляду рапорту від 29.08.2025 щодо не здійснення виплат грошового забезпечення позивачу. 
Доказів оскарження чи скасування вказаного рішення Голови СБУ до суду сторони надано не було.
Вважаючи бездіяльність щодо не нарахування та невиплати місячного грошового забезпечення за січень 2026 року протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом. 

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України “Про Службу безпеки України” від 25.03.1992 № 2229-XII (далі – Закон № 2229-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) Служба безпеки України - це державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону № 2229-XII кадри Служби безпеки України складають: співробітники-військовослужбовці, працівники, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, а також військовослужбовці строкової служби.
Умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України (ч. 1 ст. 20 Закону № 2229-XII).
Статтею 18 Закону № 2229-XII встановлено, що фінансування, матеріально-технічне та соціально-побутове забезпечення Служби безпеки України здійснюється Кабінетом Міністрів України у порядку, визначеному Верховною Радою України, за рахунок коштів державного бюджету України.
За приписами ст. 27 Закону N 2229-XII держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. 
Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.
Статтею 30 вказаного Закону встановлено, що форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 цієї постанови встановлено виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України (далі - військовослужбовці Служби безпеки України), виконання ними військового обов`язку в запасі та особливості проходження військової служби в особливий період визначає Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затверджене Указом Президента України № 1262/2007 від 27.12.2007 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Положення).
Підпунктом "в" пункту 48 Положення встановлено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів), а за рішенням Голови Служби безпеки України - у розпорядження його першого заступника чи заступника, начальника (командира) іншого функціонального підрозділу Центрального управління, органу, закладу, установи Служби безпеки України або штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України допускається у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження - до закриття кримінального провадження чи постановлення вироку судом.
Також приписами п. 48 Положення визначено, що військовослужбовці, зараховані в розпорядження, продовжують проходити військову службу та виконують обов`язки військової служби (завдання) у межах, визначених тією посадовою особою, в чиєму розпорядженні вони перебувають. За ними зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.
Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні, а також у разі відсутності підстав для подальшого перебування в розпорядженні він призначається на посаду або звільняється з військової служби в установленому порядку.
Аналогічні положення встановлено в Інструкції про організацію виконання Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, яка визначає механізм реалізації вимог Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України затвердженої наказом Служби безпеки України № 772 від 14.10.2008, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України № 1323/16014 від 31.12.2008 (далі – Інструкція № 772, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 4.9 Інструкції № 772 зарахування військовослужбовців у розпорядження відповідних начальників (пункт 48 Положення) - це визначення їх тимчасового службово-посадового становища, коли вони проходять військову службу у підпорядкуванні відповідних начальників, але без призначення на конкретні посади.
Зарахування у розпорядження відповідних начальників проводиться наказами по особовому складу з обов`язковим визначенням дати початку та закінчення терміну розпорядження та доводиться до відома військовослужбовців, які зараховані в зазначене розпорядження, під особистий підпис їх начальниками в установленому порядку.
Військовослужбовці, стосовно яких здійснюється кримінальне провадження та які зараховані у розпорядження за підпунктом "в" пункту 48 Положення, продовжують проходити військову службу з урахуванням особливостей, що випливають з їх статусу підозрюваного або обвинуваченого, та виконувати обов`язки військової служби в межах, визначених начальником, у розпорядженні якого вони перебувають.
Порядок та умови виплати грошового забезпечення та виплат компенсаційного характеру військовослужбовцям СБУ врегульовано Інструкцією про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління СБУ від 10.04.2018 № 515/дск (далі - Інструкція № 515).
Главою 1 розділу IV "Правила виплати грошового забезпечення" Інструкції № 515 визначено порядок та строки виплати грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні.
Згідно з пунктом 1 глави 1 розділу IV Інструкції № 515 виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, зарахованим у розпорядження відповідних начальників або керівників, здійснюється на підставі наказів по особовому складу органів, підрозділів, закладів та установ СБ У країни, що готуються підрозділами кадрового забезпечення та погоджуються з відповідними фінансовими і юридичними підрозділами.
Відповідно до пункту 2 глави 1 розділу IV Інструкції № 515 за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані в розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом "в", "д", "з" пункту 48 Положення) зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків, передбачених пунктом 48 Положення, з урахуванням їх продовження у встановленому порядку.
Пунктом 3 глави 1 розділу IV Інструкції № 515 визначено, що за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних начальників або керівників за підставою, передбаченою підпунктом "в" пункту 48 Положення (крім випадків, передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу), зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження.
При цьому, за правилами абзацу 2 пункту 11 глави 1 цього розділу Інструкції № 515, в наказі по особовому складу про зарахування у розпорядження також зазначається дата закінчення строку перебування у розпорядженні, крім випадків, зокрема, передбачених підпунктом "в" пункту 48 Положення.
Водночас, порядок продовження виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідного начальника визначений абзацами 3-4 пункту 6 глави 1 розділу IV Інструкції № 515.
Так, відповідно до абзацу 3 пункту 6 розділу IV цієї Інструкції, після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених підпунктами "а", "б", "г", "ґ", "е", "є", "и" пункту 48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільнені з військової служби), а у випадках передбачених підпунктом "в" пункту 48 Порядку - після спливання шести місяців з дня зарахування в розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішеннями Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці. Стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови СБ України, такі рапорти готуються одним із його заступників або начальником Управління роботи з особовим складом.
У разі прийняття Головою СБ України рішення про виплату грошового забезпечення, воно виплачується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії в розмірах, що визначаються наказами по особовому складу.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що після спливу шестимісячного строку перебування у розпорядженні на підставі підпункту "в" пункту 48 Положення виплата грошового забезпечення такому військовослужбовцю припиняється. При цьому, подальша виплата грошового забезпечення може здійснюватися виключно за рішенням Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці.
Матеріалами справи підтверджується, що з 30.05.2024 позивач зарахований у розпорядження начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області за підпунктом “в” пункту 48 Положення про проходження військовослужбовцями Служби безпеки України відповідно до наказу від 30.05.2024 № 187-ОС/дск.
На підставі наказу начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області “По особовому складу” № 405-ОС/дск від 26.11.2024, позивачу з 30.11.2024 припинено нарахування та виплату грошового забезпечення. 
При цьому, суд звертає увагу, що вказані вище накази є чинними та не були скасовані. 
На виконання рішень Чернівецького окружного адміністративного суду у справах № 600/472/25-а та № 600/1978/25-а, 07.05.2025 відповідач звернув до Голови Служби безпеки України із рапортом про виплату позивачу грошового забезпечення як військовослужбовцю, який перебуває у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області на підставі підпункту “в” пункту 48 Розділу IV Положення. 
29.08.2025 за № 71/6/377-150дск відповідачем було подано повторний рапорт (з виправленими зауваженнями) на ЦУ СБУ (супровідний лист № 71/6/377-151дск від 29.08.2025), на адресу Голови СБУ, у якому висловлено прохання винести рішення щодо не здійснення виплати грошового забезпечення підполковнику ОСОБА_1 , який перебуває у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України у Херсонській області, у строк понад шість місяців перебування у розпорядженні.
При цьому, як повідомив відповідач у відзиві, у грудні 2025 Головою СБУ прийнято рішення, за результатами розгляду рапорту від 29.08.2025 щодо не здійснення виплат грошового забезпечення позивачу. Доказів оскарження чи скасування вказаного рішення Голови СБУ суду надано не було.
Таким чином, суд вважає, що відповідачем було вжито передбачені чинним законодавством заходи для здійснення виплати грошового забезпечення позивачу під час перебування у розпорядженні начальника Управління, що виключає підстави для висновків про допущення суб`єктом владних повноважень протиправної бездіяльності. 
В матеріалах справи відсутні докази нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за січень 2026 року.
Як зазначалося вище, відповідно до положень Інструкції № 515, відповідач не наділений правом самостійно приймати рішення про виплату позивачу грошового забезпечення після закінчення шестимісячного строку перебування останнього у розпорядженні начальника Управління.
З огляду на вищенаведене та зважаючи на те, що станом на січень 2026 року розгляд кримінального провадження № 62024080200000199 від 13.02.2024 не було завершено, а керівництвом Служби безпеки України не було прийнято рішення про здійснення виплати позивачу грошового забезпечення, суд приходить до переконання, що Управління Служби безпеки України в Херсонській області правомірно не нараховувало позивачу місячне грошове забезпечення за січень 2026 року.
Суд також зазначає, що в силу приписів пункту 3 глави 4 розділу IV Інструкції № 515 у випадку ухвалення судом виправдувального вироку, закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктами 1-4 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України військовослужбовцю відшкодовується грошове забезпечення повністю за час вимушеної відсутності на службі до дня закриття кримінального провадження.
Проте жодна з подій, зазначена у вказаній нормі стосовно позивача станом на час звернення до суду не відбулась.
Враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає, що відповідач здійснював нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу грошового забезпечення за січень 2026 року у відповідності до приписів законодавства.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що не виплачуючи позивачу грошове забезпечення після закінчення шестимісячного строку перебування у розпорядженні начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області та за відсутності позитивного рішення керівництва Служби безпеки України про здійснення виплати грошового забезпечення, а також продовження розгляду кримінального провадження, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які визначені Конституцією та законами України, тому правові підстави для виплати позивачу грошового забезпечення січень 2026 року відсутні.
Отже, заявлена позивачем у цьому позові вимога про визнання протиправною бездіяльність військових службових осіб, з числа керівного складу Управління СБ України в Херсонській області є необґрунтованою, тому задоволенню не підлягають. 
Відтак, похідні вимоги зобов`язального характеру (зобов`язання нарахувати та виплатити місячне грошове забезпечення за січень 2026 року, нарахувати і виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення) також не підлягають задоволенню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч. 3 ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, яких повинні дотримуватися суб`єкти владних повноважень при реалізації дискреційних повноважень.
Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положення ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Як зазначено в ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході розгляду справи по суті довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.
Доводи позивача щодо протиправної бездіяльності відповідача у спірних правовідносинах, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.
Інші доводи позивача суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують правомірність поведінки відповідача щодо не нарахування та не виплати йому місячного грошового забезпечення за січень 2026 року.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 77, 90, 139, 241-243, 246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:
позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
відповідач – Управління Служби безпеки України в Херсонській області (вул. Лютеранська, 1, м. Херсон, код ЄДРПОУ 20001728).

Суддя В.К. Левицький