Справа № 758/12230/24 
Категорія 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(Д О Д А Т К О В Е)
25 лютого 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва
у складі головуючого судді Ковбасюк О.О., 
за участю:
секретаря судового засідання Білоус А.О.,
представника позивача-відповідача Тарасенко О.В.,
представника відповідача-позивача Кишені К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Ольги Василівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 758/12230/24,-
В С Т А Н О В И В:
06.01.2026 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Тарасенко Ольги Василівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 758/12230/24.
Заява обґрунтована тим, що 29.12.2025 Подільським районним судом міста Києва ухвалено рішення у справі № 758/12230/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна колишнього подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна колишнього подружжя, однак при ухваленні судового рішення судом не вирішено питання щодо розподілу понесених ОСОБА_1 судових витрат, які складаються із судового збору, витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертного дослідження.
Ухвалою суду від 02.02.2026 вказану заяву прийнято та призначено до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача-відповідача ОСОБА_3 підтримала подану заяву у повному обсязі. При цьому, враховуючи наведені представником ОСОБА_4 заперечення, при вирішенні судом питання щодо розподілу витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, вона покладається на розсуд суду. Крім того, при розподілі витрат по сплаті судового збору представник просила здійснити їх зустрічне зарахування між сторонами. 
Представник відповідача-позивача Кишеня К.О. просила відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертного дослідження, вказуючи на те, що витрати на правничу допомогу є значно завищеними та неспівмірними зі складністю справи, а витрати на проведення експертного дослідження були понесені ОСОБА_5 у зв`язку із пред`явленням зустрічного позову ОСОБА_6 , який судом було фактично задоволено, що вказує на відсутність підстав для задоволення таких вимог. При вирішенні питання щодо розподілу судового збору представник покладається на розсуд суду. 
Заслухавши представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
29.12.2025 Подільським районним судом міста Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 758/12230/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна колишнього подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна колишнього подружжя, яким:
- позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна колишнього подружжя задоволено;
- позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна колишнього подружжя задоволено частково;
- в порядку поділу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5 902 790 (п`ять мільйонів дев`ятсот дві тисячі сімсот дев`яносто) гривень 00 копійок, як 1/2 вартості частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «КВАНТУМ ДІДЖИТАЛ АССЕТ ЕКСЧЕЙНДЖ ЛІМІТЕД ЛАЙАБІЛІТІ КОМПАНІ» (код ЄДРПОУ 44622925);
- в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 710 817 (сімсот десять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 91 копійку, що становить 1/2 частину вартості автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- у задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовлено; 
- здійснено зустрічне зарахування грошових вимог та остаточно стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 5 191 972 (п`ять мільйонів сто дев`яносто одну тисячу дев`ятсот сімдесят дві) гривні 09 копійок.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається із матеріалів справи, у позовній заяві представником ОСОБА_1 було заявлено вимогу про розподіл судових витрат, у якій вона зазначила про понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 15 140,00 грн та очікувані витрати на професійну правничу допомогу у розмірі, орієнтовний розмір яких складає 70 000,00 грн, докази понесення яких будуть надані протягом 5 днів з дня ухвалення рішення по справі. 
У заяві про ухвалення судового рішення представник ОСОБА_1 просить:
1) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 15 140,00 грн;
стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 судовий збір за подання зустрічної позовної заяви у розмірі 7 108,18 грн;
здійснити зустрічне зарахування грошових вимог, остаточно стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 8 031,782 грн судового збору;
2) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертизи у розмірі 17 811,36 грн;
3) стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції у розмірі 70 000,00 грн.
09.01.2026 представником ОСОБА_4 подано до суду письмові заперечення щодо вимог ОСОБА_1 , зміст яких є аналогічним із поясненнями представника ОСОБА_7 , наданими у судовому засіданні.
Вирішуючи по суті заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, суд виходить із наступного.
Заява про стягнення судових витрат подана представником позивача-відповідача ОСОБА_3 в межах строку та в порядку, визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). 
Вирішуючи вимоги позивача-відповідача про стягнення судового збору, суд приймає до уваги таке.
Як вбачається із наявної в матеріалах справи квитанції ID: 3446-8880-8610-3487 від 26.09.2024, позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_4 було сплачено судовий збір у розмірі 15 140,00 грн, що дорівнює максимальній ставці судового збору, визначеній п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) №431 від 27.03.2025 ОСОБА_8 при зверненні до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 8 314,00 грн, що дорівнює 1% ціни позову та відповідає положенням п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».
Вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 задоволено у повному обсязі (на суму 5 902 790,00 грн).
Вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 задоволено частково (на суму 710 817, 91 грн).
Таким чином, за первісним позовом відповідач зобов`язаний сплатити позивачу понесені ним витрати повністю - у розмірі 15 140,00 грн, тоді як за зустрічним позовом відповідач зобов`язаний сплатити позивачу понесені ним витрати частково - пропорційно розміру задоволених позовних вимог за таким позовом. 
Отже, оскільки позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено на 85,8 % (стягнуто 710 817,91 грн із заявлених 828 000,00 грн), наявні підстави для стягнення на його користь з ОСОБА_1 7133,40 грн, що є пропорційним розміру задоволених позовних вимог за зустрічним позовом (85,8% від суми сплаченого ОСОБА_6 судового збору 8314,00 грн).
Водночас, суд приймає до уваги положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, згідно з яким при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Із урахуванням наведеного, з огляду на положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. 
На підставі викладеного суд вважає вірним стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8 006,60 грн (що становить різницю між сумами, що підлягають до стягнення із обох сторін: 15 140,00 - 7 133,40 = 8 006,60).
Щодо заяви представника ОСОБА_1 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.
Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, сформульованого у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
У рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Крім цього, пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Згідно з вимогами частин 1, 2, 5, 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №757/60277/18-ц.
У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.
У Практичних рекомендаціях: вимоги щодо справедливої компенсації (стаття 41 Конвенції), виданих Головою Європейського суду з прав людини відповідно до Правил 32 Регламенту Суду від 28.03.2007, з поправками від 09.06.2022, ЄСПЛ зазначає, що витрати, понесені (як на національному рівні, так і під час розгляду справи в самому Суді) у спробі запобігти порушенню чи з метою отримання компенсації після того, як воно сталося, мають бути фактично понесені. Фактично понесені означає, що «заявник мав сплатити їх або бути зобов`язаним сплатити їх відповідно до юридичного або договірного зобов`язання. Документи, що підтверджують те, що заявник сплатив або зобов`язаний сплатити такі витрати, мають бути надані суду» (пункт 18).
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У постанові від 08.04.2021 у справі №161/20630/18 Верховний Суд зазначив, що, аналіз частини другоі? статті 134 ЦПК Украі?ни свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат». 
Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов також у постанові від 12.10.2022 у справі № 725/42/21-ц.
Позивач-відповідач ОСОБА_1 просить стягнути на її користь з відповідача-позивача ОСОБА_4 70 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Як вбачається із матеріалів справи, повноваження адвоката Тарасенко О.В. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6921/10, видане на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 05.09.2018 №61) як представника позивача-відповідача ОСОБА_1 підтверджуються ордером серії АІ №1619180 від 12.09.2024.
Представництво інтересів ОСОБА_1 здійснювалось адвокатом Тарасенко О.В. на підставі договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) №02-09 від 02.09.2024.
Відповідно до п. 3.2. договору фактичний перелік виконаних юридичних робіт, вартістю юридичних послуг за цим договором (розмір винагороди виконавця) сторони погоджують у акті приймання-передачі наданих послуг, що складається виконавцем, за результатами надання послуг, що входять до предмету цього договору. 
На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Тарасенко О.В. для надання правової допомоги у справі №758/12230/24 та акт №1 приймання-передачі наданих послуг від 02.01.2026, згідно з якими загальна вартість наданих адвокатом послуг становить 70 000,00 грн. 
При цьому, суд звертає увагу на те, що ні в детальному описі робіт, виконаних адвокатом Тарасенко О.В., ні в акті приймання-передачі наданих послуг не деталізовано вартість кожної із наданих адвокатом послуг (кількість яких зазначено у вказаних документах - 19), а вказано лише загальний їх розмір - 70 000,00 грн.
Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При цьому, згідно з ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020, наведеними у справі №755/9215/15-ц, при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Представником відповідача-позивача Цанга В. подано письмові заперечення, у яких вона просить відмовити у стягненні з ОСОБА_4 70 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, вказуючи на те, що такий розмір є завищеним та неспівмірним зі складністю справи. 
З огляду на вищевикладене, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності вчинення відповідних дій адвокатом, значимості таких дій у справі, участі адвоката у судових засіданнях, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача-позивача ОСОБА_4 на користь позивача-відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 40 000,00 грн.
Вирішуючи вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь витрат на проведення експертизи у розмірі 17 811,36 грн, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом, після подачі відповідачем ОСОБА_6 зустрічного позову, предметом якого було стягнення з ОСОБА_1 1/2 вартості автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 , з метою спростування доводів позивача ОСОБА_4 щодо вартості спірного автомобіля, було надано до суду копію висновку експерта №002-БОА/25 від 06.06.2025, складеного за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи щодо визначення вартості КТЗ.
За проведення такої експертизи ОСОБА_1 було понесено відповідні витрати у розмірі 17 811,36 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1.164570609.1 від 05.06.2026, копія якої наявна в матеріалах справи. 
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За результатами розгляду зустрічного позову судом ухвалено рішення, яким вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна колишнього подружжя задоволено частково:
- в порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на автомобіль TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 710 817,91 грн, що становить 1/2 частину вартості автомобіля TOYOTA HIGHLANDER, 2020 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- у задоволенні решти вимог за зустрічним позовом відмовлено.
При цьому, суд звертає увагу, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_6 було заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_1 1/2 вартості спірного автомобіля (із урахуванням заяви про зміну предмета позову) у розмірі 831 400,00 грн.
У той же час, судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 1/2 частину вартості автомобіля у розмірі 710 817,91 грн.
Таким чином, хоча й за результатами розгляду зустрічного позову ОСОБА_4 судом ухвалено рішення про його часткове задоволення, однак фактично (виходячи зі змісту заявлених вимог за зустрічним позовом) вимоги ОСОБА_4 задоволено повністю. Рішення суду про часткове задоволення позову пов`язане саме із сумою стягнутої вартості автомобіля, а не із позовними вимогами ОСОБА_4 в цілому.
За таких обставин, приймаючи до уваги наведені вище положення ч. 2 ст. 141 ЦПК України, враховуючи фактичне задоволення вимог позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 , суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 (як позивача за зустрічним позовом) на користь ОСОБА_1 (як відповідача за зустрічним позовом) 17 811,36 грн витрат за проведення експертизи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 137, 141, 263, 265, 270 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 8 006 (вісім тисяч шість) гривень 60 копійок. 
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Повне найменування сторін по справі:
- позивач-відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
- відповідач-позивач - ОСОБА_9 , зареєстроване місце проживання в Україні: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя	О. О. Ковбасюк