Справа №577/407/26 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Данік Я. І.	
Номер провадження 33/816/1259/26 	Суддя-доповідач Басова В. І. 	
Категорія  91 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
Іменем України

08 червня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Басова В.І., з участю секретаря с/з Баришевої А.І., Тюпина В.І. ( в режимі ВКЗ), захисника Цимбала В.І. (в режимі ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Суми клопотання захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвоката Цимбала Володимира Івановича про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Путивльського районного суду Сумської області від 27.03.2026 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 проживаючого по АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 153 грн. з конфіскацією знаряддя вчинення правопорушення-бензопили «Stihl» MS 361 та без конфіскації незаконно добутих природних ресурсів .
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп. 
встановила:
Постановою судді Путивльського районного суду Сумської області від 27 березня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.91 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу у розмірі 153 грн. з конфіскацією знаряддя вчинення правопорушення-бензопили «Stihl» MS 361 та без конфіскації незаконно добутих природних ресурсів. Стягнуто судовий збір на користь держави у розмірі 665 грн. 60 коп.
13 травня 2026 року захисником Цимбалом В.І. в інтересах ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, разом із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної постанови судді місцевого суду. В обґрунтування свого клопотання вказує на те, що з вересня 2023 року ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та проживає разом із дружиною за адресою: АДРЕСА_2 . Про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 стало відомо лише на початку квітня 2026 року. Після цього ОСОБА_1 був змушений тривалий час перебувати у своєму будинку в с.Нова Слобода, розташованому в прикордонній зоні, де через постійні повітряні тривоги, ракетні та дронові обстріли, перебої з електропостачанням, а також складне матеріальне становище не мав можливості своєчасно звернутися за правничою допомогою та підготувати скаргу. Лише у травні 2026 року заявник отримав можливість скористатися правничою допомогою для оскарження постанови суду. 
Отже вважає, що він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення місцевого суду та просить його поновити.
27.05.2026 року представником Державної екологічної інспекції в Сумській області подано заперечення, в якому зазначає, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення № 019160 від 05.01.2026 ОСОБА_1 власноруч повідомив адресу свого проживання: АДРЕСА_1 . Саме за цією адресою здійснювалося листування. Протокол містить відмітку про вручення його другого примірника, а тому ОСОБА_1 був обізнаний про складення щодо нього адміністративних матеріалів та подальший судовий розгляд.

Твердження про проживання з вересня 2023 року за іншою адресою не спростовують факту, що саме ОСОБА_1 надав органу контролю відомості про адресу проживання. Отже, неотримання кореспонденції стало наслідком його власної поведінки, а не об`єктивних перешкод.
Посилання на відсутність коштів для отримання правничої допомоги не є поважною причиною пропуску строку, оскільки особа не була позбавлена права самостійно подати апеляційну скаргу у встановлений законом строк.
Заслухавши пояснення учасників на підтримку поданого клопотання, перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заперечення, вважаю за необхідне повернути скаргу особі, яка її подала, виходячи з наступного.
Відповідно ч. 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Правило дотримання десятиденного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб справи про адміністративні правопорушення розглядалися впродовж розумного строку, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.
Це правило надає особі, яка має право на апеляційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати апеляційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджуваної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.
Частиною 1 ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Безсторонність суду передбачає як його суб`єктивну свободу від упередженості чи зацікавленості в результаті розгляду справи, так об`єктивну, яка виключає будь-який обґрунтований сумнів стосовно безсторонності суду.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.п.21-22 рішення у справі "Надточій проти України", п.33 рішення у справі "Гурепка проти України").
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, оскільки в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності) (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03.04.2008; рішення у справі «Устименко проти України» (Ustimenko v. Ukraine), заява № 32053/13, п. 47, від 29.10.2015).
При цьому Суд визначив, що під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у вищезазначений законом строк. Суд не може зобов`язати сторону скористатися своїм правом, але сторона, яка добровільно відмовилася від використання свого права, маючі всі можливості ним скористатися, має миритися з процесуальними наслідками свого рішення.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки за адресою його зареєстрованого місця проживання. Неотримання поштової кореспонденції у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою не свідчить про порушення судом порядку повідомлення особи про розгляд справи.
Крім того, копію постанови суду від 27.03.2026 року було направлено ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у матеріалах справи.
З наявних у справі квитанцій убачається, що 06.04.2026 року ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 666 грн, а 09.04.2026 року — штраф у сумі 153 грн, накладений оскаржуваною постановою. Зазначені обставини свідчать про те, що не пізніше 06.04.2026 року ОСОБА_1 достеменно знав про існування та зміст постанови суду першої інстанції.
Відтак, маючи інформацію про ухвалене судове рішення та його наслідки, ОСОБА_1 мав реальну можливість реалізувати право на апеляційне оскарження у десятиденний строк, передбачений законом. Проте апеляційну скаргу подано лише 11.05.2026 року, тобто зі значним пропуском установленого строку.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що наведені апелянтом обставини не перешкоджали реалізації права правопорушника на апеляційне оскарження постанови судді суду першої інстанції у передбачений ст. 294 КУпАП строк.
Існування інших обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження, апеляційним судом не встановлено, на такі апелянт не посилається у заяві про поновлення пропущеного строку.
Керуючись статтями 294, 295 КпАП України,
постановила:
Відмовити захиснику особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 адвокату Цимбалу Володимиру Івановичу у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови судді Путивльського районного суду Сумської області від 27 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУПАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	Басова В. І.