ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Львів		Справа № 140/816/25 пров. № А/857/52201/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Боршовського Т.І., 
суддів Гінди О.М.,
Заверухи О.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду з питань встановлення судового контролю від 07 квітня 2025 року у справі № 140/816/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій, -
суддя в 1-й інстанції – Каленюк Ж.В.,
час ухвалення рішення – 27 листопада 2025 року,
місце ухвалення рішення – м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення – не зазначено.

ВСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст вимог.
ОСОБА_1 (далі також – позивач) подав до суду першої інстанції заяву у порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), в якій зазначив, що 27 серпня 2025 року звернувся із заявою про примусове виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 140/816/25, проте до цього часу виконавче провадження не відкрите. Також зазначив, що позивач вживає усіх можливих заходів для виконання вказаного рішення; на підтвердження бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також – відповідач) долучив до заяви докази (відповіді відповідача на запити позивача щодо виконання рішення суду).

ІІ. Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27 листопада 2025 року відмовлено в задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №140/816/25. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є розпорядником коштів нижчого рівня, у межах повноважень та можливостей добровільно вчиняє послідовні дії, спрямовані на виконання судового рішення, натомість виплата заборгованості за рахунок Державного бюджету України можлива після надходження коштів від головного розпорядника.

ІІІ. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. Покликається на те, що відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності перешкод для виконання рішення суду у справі № 140/816/25. З врахуванням наведеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким встановити судовий контроль за виконанням рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі №140/816/25.

ІV. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Суд на підставі частини четвертої статті 304 КАС України дійшов висновку, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
V. Обставини справи, встановлені судами.
У провадженні Волинського окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року, яке набрало законної сили 26 травня 2025 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 27 лютого 2022 року по 19 травня 2023 року грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату грошового забезпечення за період з 27 лютого 2022 року по 19 травня 2023 року (з урахуванням раніше виплачених сум) із застосуванням розрахункової величини для визначення посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року виплати, з компенсацією втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми донарахованого грошового забезпечення за цей період - за весь час затримки такої виплати по день її фактичної виплати відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
19 листопада 2025 року на адресу суду першої інстанції надійшла заява представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у цій справі на підставі статті 382 КАС України.

VI. Релевантні джерела права та акти їхнього застосування.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частин другої та третьої статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
КАС України визначає види судового контролю за виконанням судового рішення, а саме: зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень – відповідачем, на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).
Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.
Відсутність виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення не перешкоджає розгляду заяви (частина четверта 382 КАС України).
Відповідно до частини другої статті 382-1 КАС України за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частина п`ята статті 382-1 КАС України передбачає, що ухвалу суду про відмову у задоволенні заяви може бути оскаржено в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Постанова суду апеляційної інстанції за результатами перегляду ухвали є остаточною і оскарженню не підлягає.
VII. Позиція суду апеляційної інстанції.
Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу у цій справі, дійшов висновку, що відповідач у межах своїх повноважень та можливостей добровільно вчиняє послідовні дії, спрямовані на виконання судового рішення, тому відсутні правові підстави для застосування заходів судового контролю у порядку статті 382 КАС України.
Колегія суддів апеляційного суду вважає вказаний висновок суду першої інстанції правильним.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, на виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу проведено перерахунок грошового забезпечення й до виплати належить 127 635,76 грн. Відповідач звернувся до начальника забезпечувального фінансового органу із розрахунками потреби в коштах для військовослужбовців, звільнених з військової служби (переміщених до інших військових частин), виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення на червень 2025 року, листопад 2025 року; до розрахунку включено потребу у коштах для виплати грошового забезпечення позивачу на виконання рішення суду у справі №140/816/25.
Крім того, судом встановлено, що 10 липня 2025 року позивачу видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження від 01 вересня 2025 року ВП №78241497.
Таким чином, на виконання вимог рішення суду у справі № 140/816/25 уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 проведено відповідні розрахунки і з моменту набрання вищезазначеного судового рішення законної сили подавалися заявки про потребу в коштах у сумі 178 690 грн до розпорядника коштів. Проте відповідач не зміг виконати в повному обсязі рішення суду з об`єктивних обставин: через відсутність відповідного фінансування з Державного бюджету України, незважаючи на вжиті заходи.
Апеляційний суд зауважує, що встановлення судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення не призведе до виконання судового рішення, оскільки встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України має іншу мету, а саме: з`ясувати хід виконання рішення суду та причини його невиконання, проте ці обставини відповідач повідомив позивачу.
Колегія суддів констатує, що оскільки виконання рішення суду залежить виключно від бюджетного фінансування, то встановлення судового контролю не призведе до фактичного виконання рішення суду у справі № 140/816/25, оскільки така процесуальна дія не може вплинути на забезпечення додаткового фінансування державою витрат по виплаті позивачу донарахованого грошового забезпечення, а відтак у відповідача автоматично не з`являться кошти для фактичного виконання рішення суду.
Що ж стосується виконання рішення суду в частині нарахування відповідачем компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми донарахованого грошового забезпечення, то суд першої інстанції правильно зазначив, що вказана компенсація перебуває у прямій залежності від факту виплати сум перерахованого грошового забезпечення. Крім того, відповідач у своїх письмових поясненнях від 27.11.2025 зазначив, що після отримання коштів на рахунки та проведення виплат буде сформовано розрахунок компенсації та подано для подальшого погодження і фінансування.
Апеляційний суд бере до уваги те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не заперечується наявність обов`язку щодо виконання рішення суду в справі № 140/816/25, а тому відсутні підстави для висновку про намір відповідача, як суб`єкта владних повноважень, ігнорувати судове рішення чи ухилитися від його виконання.
Правовий аналіз змісту положень абзацу 1 частини першої статті 382 КАС України дає підстави дійти висновку про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.
І лише в адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення (абзац 2 частини першої статті 382 КАС України).
Крім того, Верховний Суд у постанові від 29.04.2022 у справі № 120/2914/19-а зазначив, що «[…]спосіб судового контролю, передбачений статтею 382 КАС України, спрямований на забезпечення виконання судового рішення суб`єктом владних повноважень. При цьому, аби застосувати вказаний спосіб судового контролю суд повинен мати обґрунтовані сумніви у належному виконанні суб`єктом владних повноважень свого конституційного обов`язку - виконання судового рішення. У свою чергу, особа, яка звертається із заявою про встановлення судового контролю у порядку, передбаченому статтею 382 КАС України, повинна навести достатні аргументи, які б підтверджували необхідність застосування такого виду судового контролю. […]».
Враховуючи те, що під час розгляду заяви позивача не встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не вжито дієвих і належних заходів на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у справі № 140/816/25, відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Отже, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, та за правильного застосування норми процесуального права.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
З огляду на те, що апеляційний суд визнав доводи апеляційної скарги помилковими та такими, що не спростовують висновки суду першої інстанції, то апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції – без змін.
За правилами статті 139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта.
Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду з питань встановлення судового контролю від 07 квітня 2025 року у справі №140/816/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Т. І. Боршовський 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	О. Б. Заверуха  	
Повне судове рішення складено 12.05.26