ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 травня 2026 року	справа № 380/4469/26	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Суть справи.
До Львівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі – позивач) з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період проходження військової служби з липня 1999 року по червень 2014 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період проходження військової служби з липня 1999 року по червень 2014 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час звільнення з військової служби відповідач здійснив нарахування грошової компенсації за неотримане речове майно не за весь час проходження служби, а лише з червня 2014 року по грудень 2025 року.
Ухвалою суду від 16.03.2026 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказав, позивачу здійснено нарахована грошова компенсація замість належних до видачі, але не отриманих протягом проходження військової служби, предметів речового майна. Відповідно до атестату №74/20 від 29.07.2020 на предмети речового майна, видані майору ОСОБА_1 зазначено, що позивач був забезпечений майном повністю по червень 2014 року. Особливості речового забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України визначається відповідно до наказу МВС України від 16.05.2024 №310 «Про речове забезпечення в Державній прикордонній службі України». Відповідно абзацу 2 пункту 16 частини 1 розділу ІІІ наказу МВС України від 16.05.2024 №310 грошова компенсація військовослужбовцям, визначеним в абзаці першому цього пункту, нараховується пропорційно часу, що минув із дня виникнення права на отримання речового майна, до дати підписання наказу про звільнення. Оскільки позивач був забезпечений повністю речовим майном (отримав речове майно) із дня виникнення права включно до червня 2014 року, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статті 263 цього Кодексу, –- через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі (частина 2 статті 262 КАС України).
Суд на підставі позовної заяви, відзивів, а також долучених письмових доказів,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 з 1999 року проходив військову службу в Державній прикордонній службі України.
Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.12.2025 №1697-ОС майора ОСОБА_1 виключено із списків особового складу загону та всіх видів забезпечення.
Під час звільнення з військової служби позивач перебував на речовому забезпеченні у Військовій частині НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Відповідно до наказу від 19.12.2025 №1697-ОС позивачу здійснено виплату грошової компенсації за неотримане речове майно в сумі 76544,04 грн.
Згідно з довідкою №198/25 про вартість речового майна, що належить до видачі відповідач розрахував суму грошової компенсації за речове майно право на отримання яке виникло у позивача починаючи з червня 2014 року.
Позивач, вважаючи, що отримав компенсацію за неотримане речове майно не у повному обсязі, не за весь час проходження військової служби, звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір суд керується таким.
Завданням адміністративного судочинства України відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі – Закон №2011-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців – діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
За змістом частини 2 статті 1-2 Закону №2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до статті 2 Закону №2011-XII ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України
Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з абзацом 2 пункту 1 статті 9-1 Закону №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 затверджено Порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (далі – Порядок №178).
За приписами пункту 2 Порядку №178 виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Дія цього Порядку не поширюється на військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети, кафедри, відділення військової підготовки.
Пункт 3 Порядку №178 передбачає, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі:
звільнення з військової служби;
загибелі (смерті) військовослужбовця;
переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.
Відповідно до пункту 4 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі – військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Пунктом 5 Порядку №178 визначено, що довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Наказом МВС від 31.10.2016 №1132 «Про речове забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період» затверджена «Інструкція про порядок речового забезпечення військовослужбовців та працівників Державної прикордонної служби України в мирний час та особливий період» (далі – Інструкція №1132).
Відповідно до пункту 10 Інструкції №1132 речове майно особистого користування військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, видається в їхню власність. За неотримане згідно із встановленими нормами речового забезпечення речове майно їм виплачується грошова компенсація у порядку, визначеному чинним законодавством України.
Нарахування грошової компенсації військовослужбовцям під час їхнього звільнення з військової служби в запас, відставку або загибелі (смерті), за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно здійснюється пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби.
За бажанням військовослужбовця йому видаються предмети форменого одягу на суму грошової компенсації.
Надалі з 16.05.2024 діяла Інструкція про організацію речового забезпечення в Державній прикордонній службі України в мирний час та особливий період, затверджена наказом МВС України від 16.05.2024 №310 (далі – Інструкція №310).
Пунктом 14 розділу ІІІ Інструкції №310 передбачено, що у разі звільнення з військової служби, загибелі (смерті) військовослужбовця, переведення до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини, такому військовослужбовцю (членам сім`ї та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця), виплачується грошова компенсація вартості за неотримане речове майно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178.
З викладених положень законодавства слід виснувати, що у зв`язку із звільненням з військової служби військовослужбовець має право на отримання грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно.
З доказів у справі суд встановив, що позивачу у зв`язку із звільненням зі служби здійснено виплату грошової компенсації неотримане речове майно в сумі 76544,04 грн. При цьому, суму грошової компенсації розрахована відповідачем за речове майно право на отримання яке виникло у позивача починаючи з червня 2014 року.
Відповідач вказує, що відповідно до атестату №74/20 від 29.07.2020 на предмети речового майна, видані майору ОСОБА_1 , позивач був забезпечений майном повністю по червень 2014 року.
Згідно з наданого відповідачем атестату №74/20 від 29.07.2020 на предмети речового майна, видані майору ОСОБА_1 у такому атестаті відображено інформацію, яка відповідає тій, що вказана у довідці №198/25 про вартість речового майна, що належить до видачі. Також арматурна картка №1509 та атестат на предмети речового майна від 22.12.2025 містять аналогічну інформацію.
Отже, вказані атестати, арматурна картка та довідка містять інформацію про речове майно право на отримання якого у позивача виникло починаючи з червня 2014 року.
Проте відповідно до витягу з послужного списку позивач проходив військову службу в органах Державної прикордонної служби України починаючи з липня 1999 року.
Відповідач жодних належних та допустимих доказів того, що позивач у період з липня 1999 року до червня 2014 року був повністю забезпечений речовим майном до суду не надав.
Водночас як вже зазначалося судом відповідно до положень Порядку №178, Інструкцій №1132 та №310 військовослужбовець у зв`язку із звільненням має право отримання грошової компенсації за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно.
З огляду на встановлені обставини суд висновує, що відповідач під час розрахунку та виплати позивачу грошової компенсації за неотримане речове майно протиправно не здійснив розрахунок та виплату такої за час проходження позивачем служби у період з липня 1999 року по червень 2014 року.
Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).
З огляду на викладене, належним та ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно за період з липня 1999 року по червень 2014 року.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання цього позову, відповідно до статті 139 КАС України, судові витрати між сторонами розподіляти не слід.
Керуючись статтями 2, 8-10, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 293, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в :
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за неотримане речове майно в повному обсязі.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно за період з липня 1999 року по червень 2014 року.
4. Судовий збір зі сторін не стягувати.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ( АДРЕСА_2 ; ЄДРОПУ НОМЕР_3 ).

  Суддя	  Кравців Олег Романович