ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/2639/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №913010130212 від 18.11.2025 про відмову в перерахунку пенсії – переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідки від 26.03.2025 №52-13-01-10-21 та довідки від 26.03.2025 №53-13-01-10-21, виданих Головним управлінням ДПС у Львівській області;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 26.03.2025 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із врахуванням довідки від 26.03.2025 №52-13-01-10-21 та довідки від 26.03.2025 №53-13-01-10-21, виданих Головним управлінням ДПС у Львівській області, із урахуванням виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №380/7249/25 визнано протиправним та скасовано попереднє рішення відповідача про відмову у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу», зараховано до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 16.08.1994 по 29.12.2014 та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача. На виконання вказаного рішення суду відповідач 18.11.2025 прийняв оскаржуване рішення №913010130212 про відмову в перерахунку пенсії, мотивуючи його тим, що подані позивачем довідки не відповідають вимогам Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823. Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки довідки видані за формою, передбаченою додатками 4 та 6 Порядку №622, відповідають вимогам чинного законодавства, а позивач має право на переведення з пенсії за віком на пенсію за віком державного службовця згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII у зв`язку з наявністю стажу державної служби понад 20 років станом на 01.05.2016, досягненням пенсійного віку та необхідного страхового стажу. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому посилається на те, що рішення про відмову у перерахунку пенсії прийняте у відповідності до чинного законодавства. Відповідач зазначає, що згідно п.6 Порядку №622 за посадами державної служби, які не визначені класифікаційним кодом на дату звільнення особи, прирівняння (встановлення відповідності) посади працюючих державних службовців не здійснюється, а довідки видаються державним органом відповідно до умов, що діяли до 01.01.2024, з урахуванням п.4 Порядку. Відповідно до п.4-2 Порядку №622 для визначення заробітної плати у державних органах, з яких особа звільнилася до 01.01.2024, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 року, а розмір виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією, але не пізніше 31 грудня 2023 року. Долучені позивачем довідки №52-13-01-10-21 та №53-13-01-10-21 від 26.03.2025 видані станом на лютий та березень 2025, а тому не відповідають вимогам чинного законодавства. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.
Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, надійшли пояснення щодо позову, у яких третя особа підтримує позицію відповідача та просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6 Порядку №622, видаються виключно для призначення пенсії згідно з п.10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» відповідно до ст.37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу». Оскільки довідки №52-13-01-10-21 та №53-13-01-10-21 від 26.03.2025 видані станом на лютий та березень 2025, відсутні підстави для їх врахування.
Ухвалою судді від 23.02.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 КАС України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, давши їм оцінку, суд встановив наступні обставини справи.
Позивач, ОСОБА_1 , з 30.12.2014 перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
У період з 16.08.1994 по 29.12.2014 позивач працювала в органах державної податкової служби на різних посадах: старшого податкового ревізора-інспектора, головного податкового ревізора-інспектора, головного державного податкового ревізора-інспектора, головного державного податкового інспектора. За час проходження публічної служби позивачу присвоювались персональні звання «Інспектор податкової служби II рангу», «Інспектор податкової служби I рангу», 13 ранг державного службовця, спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи I рангу». 16.08.1994 позивач прийняла присягу державного службовця. 29.12.2014 звільнена з роботи згідно ст.38 КЗпП України у зв`язку з виходом на пенсію.
26.03.2025 позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви позивач долучила довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 26.03.2025 №52-13-01-10-21 та від 26.03.2025 №53-13-01-10-21 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №913010130212 від 03.04.2025 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №380/7249/25, яке набрало законної сили, позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №913010130212 від 03.04.2025; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати позивачу до стажу державної служби період роботи в органах державної податкової служби з 16.08.1994 по 29.12.2014; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області з урахуванням правової оцінки, наданої судом, повторно розглянути заяву позивача щодо переведення та виплати пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з врахуванням довідок про складові заробітної плати від 26.03.2025 №52-13-01-10-21 та від 26.03.2025 №53-13-01-10-21.
На виконання рішення суду відповідач повторно розглянув заяву позивача та рішенням №913010130212 від 18.11.2025 відмовив у перерахунку пенсії – переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Підставою відмови зазначено невідповідність наданих позивачем довідок вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до п.4-2 Порядку №622 для державних службовців, які звільнилися до 01.01.2024, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 року, а розмір виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається не пізніше 31 грудня 2023 року, тоді як долучені позивачем довідки видані станом на лютий та березень 2025.
Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Згідно з підп.1 п.2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі – Закон №889-VIII) з 01.05.2016 втратив чинність Закон України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (далі – Закон №3723-XII), крім ст.37, що застосовується до осіб, зазначених у п.10 і 12 цього розділу.
Відповідно до п.10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Згідно п.12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Частиною 1 ст.37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.
Відповідно до ч.2 ст.37 Закону №3723-XII пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, – у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно ч.8 ст.37 Закону №3723-XII визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі – Порядок №622). Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 «Про внесення змін до Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб» внесено зміни до Порядку №622, які застосовуються з 01.01.2024.
Згідно п.2 Порядку №622 на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.
Відповідно до п.4-2 Порядку №622 для державних службовців, які працювали в державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, та яких не було переведено на посади, передбачені штатним розписом, форму якого затверджено наказом Мінфіну від 28 січня 2002 р. №57 (з урахуванням змін, внесених наказом Мінфіну від 27 листопада 2023 р. №661), або які звільнилися до 1 січня 2024 р. з таких органів, визначення заробітної плати для призначення пенсії державним службовцям здійснюється з урахуванням п.4 цього Порядку. При цьому посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Згідно абз.7-10 п.4-2 Порядку №622 для призначення пенсії державного службовця таким особам та особам, які працювали у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби, подаються довідки про: посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 4; розміри виплат, зазначених в абзацах третьому – п`ятому пункту 4 цього Порядку, за останнім місцем роботи на державній службі за формою згідно з додатком 5; розміри виплат, зазначених в абзаці шостому пункту 4 цього Порядку, за формою згідно з додатком 6 (для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, які на дату виходу на пенсію не перебувають на державній службі).
Відповідно до п.5 Порядку №622 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823) довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.
Згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що для збереження за особою права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII після 01.05.2016 необхідне дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-XII і п.10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.02.2019 у зразковій справі №822/524/18, а також у постановах Верховного Суду від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, від 22.05.2024 у справі №500/1404/23, від 28.01.2025 у справі №560/2123/24, від 06.10.2025 у справі №380/4332/24.
Суд установ, що позивач, станом на дату звернення із заявою про переведення на пенсію за Законом №3723-XII (26.03.2025), досягла пенсійного віку та отримує пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». За даними оскаржуваного рішення страховий стаж позивача становить 38 років 1 місяць 20 днів, що перевищує мінімальний страховий стаж, передбачений абз.1 ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.05.2025 у справі №380/7249/25, яке набрало законної сили, встановлено, що період роботи позивача в органах державної податкової служби з 16.08.1994 по 29.12.2014 підлягає зарахуванню до стажу державної служби. Обчислений станом на 01.05.2016 стаж роботи позивача на посаді державної служби становить понад 20 років.
Згідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, обставина наявності у позивача станом на 01.05.2016 не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, є встановленою судовим рішенням, що набрало законної сили, та повторному доказуванню у цій справі не підлягає.
Враховуючи, що позивач має не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, на день набрання чинності Законом №889-VIII (01.05.2016), а також досягла пенсійного віку та має необхідний страховий стаж, за нею зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII у порядку, визначеному п.12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.
Надаючи правову оцінку обставинам, які стали підставою для прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає таке.
Так, підставою відмови у переведенні позивача на пенсію за віком згідно ст.37 Закону №3723-XII відповідач зазначив невідповідність довідок №52-13-01-10-21 та №53-13-01-10-21 від 26.03.2025, виданих Головним управлінням ДПС у Львівській області, вимогам п.4-2 Порядку №622 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823.
Як убачається з матеріалів справи, позивач звільнилась з посади державної служби 29.12.2014, тобто до 01.01.2024. Органи державної податкової служби належать до державних органів, що провели класифікацію посад державної служби. За таких обставин до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме п.4-2 Порядку №622 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823.
Із змісту п.4-2 Порядку №622 у вказаній редакції слідує, що для державних службовців, які звільнилися до 01.01.2024 з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а розмір інших виплат, що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
Дослідженням довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 26.03.2025 №52-13-01-10-21 (за формою додатку 4 до Порядку №622) встановлено, що посадовий оклад, надбавка за ранг (7 ранг) та надбавка за вислугу років зазначені станом на 26.03.2025.
Дослідженням довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 26.03.2025 №53-13-01-10-21 (за формою додатку 6 до Порядку №622) встановлено, що середні розміри надбавок, премій та інших виплат зазначені за лютий 2025 року, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії.
Таким чином, складові заробітної плати у наданих позивачем довідках визначені станом на лютий-березень 2025, тоді як для державних службовців, які звільнилися до 01.01.2024, ці складові згідно п.4-2 Порядку №622 мають бути визначені у розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., а інші виплати – за будь-які 60 календарних місяців підряд перед зверненням за пенсією, але не пізніше 31 грудня 2023 року.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи суд приходить висновку, що довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 26.03.2025 №52-13-01-10-21 та від 26.03.2025 №53-13-01-10-21 за формою та змістом не відповідають вимогам п.4-2 Порядку №622 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823, оскільки складові заробітної плати у них визначені не на встановлену цією нормою дату.
Орган Пенсійного фонду України не наділений повноваженнями самостійно визначати розмір заробітної плати державного службовця для обчислення пенсії, а здійснює призначення пенсії на підставі наданих довідок, виданих за встановленою формою та з відомостями за встановлений період.
Аналогічний підхід щодо ролі довідки про складові заробітної плати при призначенні пенсії державного службовця застосовано Верховним Судом у постановах від 27.01.2023 у справі №340/4184/21, від 28.01.2025 у справі №560/2123/24, від 06.10.2025 у справі №380/4332/24.
Зокрема, у постанові від 06.10.2025 у справі №380/4332/24 Верховний Суд зазначив, що за відсутності належно оформлених довідок про складові заробітної плати, які відповідають вимогам Порядку №622, відсутні правові підстави для обчислення пенсії державного службовця за такими довідками; при цьому при наданні позивачем довідок, оформлених відповідно до вимог Порядку №622, розмір такої пенсії підлягає перерахуванню.
Разом з тим, відмова відповідача у переведенні позивача на пенсію за віком згідно ст.37 Закону №3723-XII лише на підставі невідповідності довідок про складові заробітної плати вимогам п.4-2 Порядку №622 не може бути визнана правомірною, оскільки право позивача на отримання пенсії за віком державного службовця ґрунтується на положеннях ст.37 Закону №3723-XII і п.10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та виникає за наявності визначених цими нормами умов щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.
Невідповідність довідки про складові заробітної плати вимогам Порядку №622 впливає на обчислення розміру пенсії, проте не позбавляє особу самого права на пенсію за віком державного службовця, якщо така особа відповідає умовам, визначеним ст.37 Закону №3723-XII і п.10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.
За таких обставин відповідач, встановивши невідповідність довідок вимогам п.4-2 Порядку №622, мав керуватися положеннями ст.37 Закону №3723-XII, п.10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та п.4-2 Порядку №622 і прийняти рішення про переведення позивача на пенсію за віком згідно ст.37 Закону №3723-XII із роз`ясненням позивачу права на надання довідок про складові заробітної плати, які за змістом і формою відповідатимуть вимогам п.4-2 Порядку №622, та перерахунок розміру пенсії з урахуванням таких довідок.
Суд відхиляє посилання відповідача на дискреційний характер його повноважень. Завдання адміністративного судочинства полягає у гарантуванні дотримання вимог права органами державної влади. Дискреційне повноваження полягає у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. У спірних правовідносинах відповідач не наділений правом відмовляти у переведенні особи на пенсію за віком згідно ст.37 Закону №3723-XII, якщо така особа відповідає умовам, визначеним ст.37 Закону №3723-XII і п.10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, з підстав невідповідності довідки про складові заробітної плати вимогам Порядку №622, оскільки це суперечить меті пенсійного забезпечення державних службовців.
З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми законодавства, суд приходить висновку, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №913010130212 від 18.11.2025 в частині відмови у переведенні позивача з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно ст.37 Закону №3723-XII не відповідає критеріям, визначеним п.1, 3 ч.2 ст.2 КАС України, прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з порушенням принципу пропорційності та підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку обраному позивачем способу захисту порушеного права, суд враховує таке.
Згідно з ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (п.4); про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (п.10).
Враховуючи викладене та зважаючи на те, що завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення (вчинення дій) суб`єктом владних повноважень, то порушене право позивача у даному випадку підлягає відновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області перевести позивача з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» з 26.03.2025 (дати звернення позивача із заявою про переведення).
При цьому суд зазначає, що оскільки надані позивачем довідки Головного управління ДПС у Львівській області від 26.03.2025 №52-13-01-10-21 та від 26.03.2025 №53-13-01-10-21 не відповідають вимогам п.4-2 Порядку №622, обчислення розміру пенсії за віком згідно ст.37 Закону №3723-XII на підставі цих довідок не може бути здійснене. Позивач не позбавлена права надати відповідачу довідки про складові заробітної плати, які за змістом і формою відповідатимуть вимогам п.4-2 Порядку №622 (із зазначенням посадового окладу, надбавок за ранг та вислугу років у розмірах, установлених на 31 грудня 2023 р., та розмірів інших виплат за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією, але не пізніше 31 грудня 2023 року), із подальшим перерахунком розміру пенсії.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постанові від 06.10.2025 у справі №380/4332/24.
За таких обставин позов підлягає задоволенню частково: оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області підлягає зобов`язанню перевести позивача з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно ст.37 Закону №3723-XII з 26.03.2025. У задоволенні позовних вимог щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії саме із врахуванням довідок від 26.03.2025 №52-13-01-10-21 та №53-13-01-10-21 належить відмовити з підстав, наведених вище.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Щодо судового збору, то відповідно до вимог ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України такий відшкодовується позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.2, 5, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, –

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №913010130212 від 18.11.2025 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії – переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул.Зодчих, 22, м.Вінниця, 21005, ЄДРПОУ 13322403) перевести ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з 26.03.2025 з пенсії за віком, призначеної згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком згідно ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул.Зодчих, 22, м.Вінниця, 21005, ЄДРПОУ 13322403) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 532 (п`ятсот тридцять дві) гривні 48 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.