ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49027
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-49, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/786/26	

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., при секретарі судового засідання Козуниці К.Е., розглянувши матеріали справи
за позовом Криворізької центральної окружної прокуратури Дніпропетровської області, 50074, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Книжна, 1А, 0290993829 в інтересах держави в особі
позивача-1: Лозуватської сільської ради, 53020, Дніпропетровська обл., Криворізький район, с.Лозуватка, вул. Миру, будинок, 69, код ЄДРПОУ 04339860
позивача-2: Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради, 53020, Дніпропетровська обл., Криворізький район, с.Лозуватка, вул. Миру, будинок 69, код ЄДРПОУ 43946489
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІДІС ТРЕЙДІЗ", 03127, м.Київ, пр. Голосіївський, будинок 89, код ЄДРПОУ 43204976
про стягнення заборгованості у розмірі 79 594,10грн.

Представники сторін:
від прокуратури: Шустова Віра Анатоліївна, посвідчення №069879 від 01.03.2023р.
від позивача-1: не з`явився
від позивача-2: не з`явився
від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Криворізька центральна окружна прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Лозуватської сільської ради та Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІДІС ТРЕЙДІЗ" про стягнення коштів в сумі 79 594,10 грн., з яких: 66 575,40 грн. - сума боргу за непоставлений товар, 10 347,46 грн. – пеня, 1 264,02 грн. - 3% річних та 1 407,22 грн. - інфляційні втрати.
Судові витрати по сплаті судового збору просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем зобов`язань за Договором про закупівлю №83 від 14.06.2022 в частині поставки товару.
Ухвалою суду від 04.03.2026р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.03.2026 о 10:00год.
Разом з позовною заявою прокурором подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІДІС ТРЕЙДІЗ", що знаходяться на всіх відкритих рахунках у банківських та інших фінансово-кредитних установах, а також рахунках, які будуть відкриті після винесення ухвали, в межах ціни позову 79 594,10грн.
Ухвалою суду від 04.03.2026р. заяву про забезпечення позову задоволено в повному обсязі.
Відповідач відзив на позов до суду не надав, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 117).
Пунктом 2 ч.6 ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відтак, Відповідач є обізнаними про вирішення спору, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами (доказами).
В судове засідання з`явився представник прокуратури, представники позивачів та відповідач не з`явились, про місце, день та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Ухвалою суду від 25.03.2026р. відкладено підготовче засідання по справі на 08.04.2026р. о 12:45год. Визнано обов`язковою явку учасників справи, їх представників в судове засідання.
08.04.2026р. через канцелярію суду від представника позивача-2 надійшла заява про розгляд справи без участі сторони.
В судове засідання з`явився представник прокуратури, представники позивачів та відповідач не з`явились, про місце, день та час судового засідання були належним чином повідомлені.
Ухвалою суду від 23.01.2025р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.04.2026р. о 12:30год.
В судове засідання з`явився представник прокуратури, представники позивачів та відповідач не з`явились, про місце, день та час судового засідання були належним чином повідомлені.
У судовому засіданні 29.04.2026р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення. 
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Наказом Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради №41 від 04 травня 2022 року затверджено перелік та обсяги закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану, потреба в яких є нагальною та необхідною. Серед вказаного переліку рішенням замовника – Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради визначено придбання паливно-мастильних матеріалів, талонів (скретч карток) бензину на суму 130 000,00грн.
Так, 14.06.2022р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Діона Актив" та Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради укладено Договір №83 (а.с.39-40).
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що 22.12.2025 проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, зокрема змінено найменування юридичної особи з ТОВ «Діона актив» (код ЄДРПОУ 43204976) на ТОВ "ТВІДІС ТРЕЙДІЗ" (код ЄДРПОУ 43204976).
Відповідно до п.1.1. постачальник зобов`язується поставити: Паливно-мастильні матеріали (талони, скретч картки) (Місцевий бюджет) за кодом 021:2015 код (09130000-9) нафта та дистиляти (далі – Товар) в 2022р., а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Товар на умовах даного Договору. 
Згідно з п.1.3. Постачальник поставляє Замовнику товар, зазначений в асортименті за цінами, які зазначені у специфікації (Додаток 1) до цього договору і є його невід`ємною частиною. Специфікація повинна містити найменування товару, одиницю виміру, загальну кількість товару, ціну за одиницю на загальну вартість товару.
У пункті 2.1. визначено, що загальна вартість дано Договору складає 128 239,50грн.
Пунктом 2.3. передбачено, ціна Постачальника за наданий товар за договором визначається згідно накладних, наданих до оплати.
У пункті 3.1. сторони погодили, що постачальник надає Замовнику накладну на товар, що постачається за Договором.
Розрахунки за поставлений товар здійснюється на підставі Бюджетного кодексу України за наявності бюджетного фінансування протягом 30 календарних днів. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 10 банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок (п.3.2).
Згідно з п.4.1. поставку товару та накладних Постачальник здійснює згідно замовлення Замовника (Додаток 2), наданого в електронному вигляді або у телефонному режимі, протягом трьох робочих днів з моменту подання Замовником заявки, в період дії Договору, поставка здійснюється за місцем знаходження Замовника.
Відповідно до п.10.1. цей Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до завершення воєнного тану, оголошеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про ведення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2101-IX, але не пізніше 31.12.2022 р., а в частині оплати за поставлений товар – до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань.
Як вбачається зі специфікації (додаток 1 до договору) постачальник зобов`язаний був поставити бензин в кількості 2350 літрів вартістю 54,57грн. за літр з ПДВ, загальна вартість товару складала 128 239,50грн., у тому числі з ПДВ 8 289,50грн. (а.с.40 зі зворотної сторони).
На виконанням умов Договору, як вбачається з видаткової накладної №191 від 16.06.2022р., Товариство з обмеженою відповідальністю «Діона актив» (перейменовано на Товариство з обмеженою відповідальністю "ТВІДІС ТРЕЙДІЗ") передало Управлінню освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради бензин А-95 (в талонах) в об`ємі 2350 л на загальну суму 128 239,50 грн. з ПДВ за ціною 54,57 грн. з ПДВ за 1 л. (а.с.41 зі зворотної сторони).
Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради було перераховано 128 239,50грн., що підтверджується:
- платіжним дорученням №1433 від 20.06.2022р. на суму 49 113,00грн. (а.с.42);
- платіжним дорученням №1432 від 20.06.2022р. на суму 79 126,50грн. (а.с.42 зі зворотної сторони).
Як зазначає прокурор, Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради зверталося до АЗС, що входили в систему безготівкових розрахунків за талонами «Авіас», наданими Постачальником. 
Всього було використано талони на 1130 літрів бензину А-95 на загальну суму 61 664,10 грн. з ПДВ.
Утім, починаючи з кінця грудня 2024 року, було виявлено, що талони торгової марки «Авіас», які були надані Постачальником на паливно-мастильні матеріали, були не забезпечені товаром та відпуск товару перестав здійснюватися, у зв`язку з чим не було повною мірою забезпечено потреби у сфері життєдіяльності громади у воєнний час.
У зв`язку з невиконанням ТОВ «ДІОНА АКТИВ» (перейменовано на ТОВ «ТВІДІС ТРЕЙДІЗ») своїх зобов`язань за Договором, в Управлінні освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради залишилися повністю оплачені нею, але не отоварені талони на 1220 літрів, на загальну суму 66 575,40грн. з ПДВ.
На підставі вищевикладеного, представниками Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради були складені акти від 15.05.2025р. та 31.11.2025р. про неможливість реалізації паливних карток (а.с.51 зі зворотної сторони-52). В зазначених актах викладено, що представники Грузької гімназії відвідали АЗС «Авіас», яка розташована за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Кіровоградське Шосе, підчас відвідування реалізувати талони виявилось не можливим, оскільки АЗС не працює. 
З метою досудового врегулювання спору, Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради на адресу відповідача надсилалися претензії №471 від 30.05.2025р. (а.с.52 зі зворотної сторони-55), №584 від 18.06.2025 з вимогою повернути кошти у сумі 66 575, 40грн. за неналежне виконання зобов`язань за Договором, які відповідачем залишені без відповіді та реагування (а.с.56-59). 
У подальшому Управлінням освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради на адресу Постачальника надсилалися претензії №820 від 15.09.2025р. та №901 від 15.10.2025р. з вимогою виконати зобов`язання за Договором або шляхом обміну талонів на бензин А-95 мережі «Авіас» на іншу мережу АЗС, або повернути кошти у сумі 66 575,40грн., за неналежне виконання зобов`язань за Договором, які відповідачем залишені без відповіді. 
Листом за вих. №23-10/2025-1 від 23.10.2025 ТОВ «ДІОНА АКТИВ» надало відповідь на претензію №901 від 15.10.2025, де визнало заборгованість за непоставлений обсяг палива у кількості 1220 літрів бензину А-95, що еквівалентно сумі 66 575,40грн. з проханням погодити розстрочку виплати вказаної суми на 3 (три) роки (36 місяців) з моменту підписання угоди, тобто щомісячний платіж складатиме 1 850грн. (а.с.67 зі зворотної сторони).
Після ознайомлення з вказаним листом, Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради скерувало на адресу ТОВ «ДІОНА АКТИВ» лист за вих. № 970 від 11.11.2025р. щодо можливості розстрочення заборгованості, але лише на 3 (три) місяці з моменту підписання угоди, тобто щомісячний платіж складатиме 22 191,80 грн. (а.с.68-70). 
Вказаний лист залишився без відповіді.
Враховуючи вищевикладені обставини, прокурор звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Твідіс Трейдіз" кошти в сумі 79 594,10 грн., з яких: 66 575,40 грн. - сума боргу за непоставлений товар, інфляційні втрати у розмірі 1 407,22грн., 3% річних у розмірі 1 264,02грн. за період з 04.07.2025 по 19.02.2026 та пеню у розмірі 10 347,46грн. за період з 04.07.2025 по 02.01.2026.
Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України.
За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до положень статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу.
В силу приписів статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997, затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, як визначають порядок роздрібної торгівлі пальним, оливами, мастилами (далі - нафтопродукти) (далі - Правила №1442) (у редакції, чинній на час існування спірних відносин).
Торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу АЗС (абзац 2 пункту 3 Правил № 1442).
Розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару (пункт 9 Правил № 1442).
Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2018 № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).
Відповідно до пункту 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
У пунктах 10.3.3.1, 10.3.3.2 Інструкції визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП.
Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання учасником заявникові товару за договором, а лише підтверджує факт передачі талонів (скретч-карток), які надавали право замовникові на отримання відповідної кількості товару (палива) за Договором в майбутньому.
Як передбачено статтею 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Слід відзначити, що в силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як вже було зазначено вище, позивачем було виконано свої зобов`язання за Договором в частині оплати за товар було виконано на суму 128 239,50грн., що підтверджується:
- платіжним дорученням №1433 від 20.06.2022р. на суму 49 113,00грн. (а.с.42);
- платіжним дорученням №1432 від 20.06.2022р. на суму 79 126,50грн. (а.с.42 зі зворотної сторони).
Всього було використано талони на 1130 літрів бензину А-95 на загальну суму 61 664,10 грн. з ПДВ.
При цьому, відповідачем не забезпечено наявність пального за першою вимогою замовника по факту пред`явлення ним талону на певній АЗС, оскільки починаючи з кінця грудня 2024 року, було виявлено, що талони торгової марки «Авіас», які були надані Постачальником на паливно-мастильні матеріали, були не забезпечені товаром та відпуск товару перестав здійснюватися.
В матеріалах справи містяться копії невикористаних скретч-карток.
Отже, всього відповідачем не передано позивачу пального (бензин А-95) за паливними картками номіналом по 10 літрів (всього 122 талони на 1220 літрів бензину А-95), за наступними серійними номерами: №№ 3035 2465 9418; 3035 2465 9419; 3035 2465 9416; 3035 2465 9417; 3035 2465 9414; 3035 2465 9415; 3035 2465 9412; 3035 2465 9413; 3035 2465 9410; 3035 2465 9411; 3035 2465 9318; 3035 2465 9319; 3035 2465 9316; 3035 2465 9317; 3035 2465 9314; 3035 2465 9315; 3035 2465 9312; 3035 2465 9313; 3035 2465 9310; 3035 2465 9311; 3035 2465 8128; 3035 2465 8129; 3035 2465 8126; 3035 2465 8127; 3035 2465 8124; 3035 2465 8125; 3035 2465 8122; 3035 2465 8123; 3035 2465 8120; 3035 2465 8121; 3035 2465 9378; 3035 2465 9379; 3035 2465 9376; 3035 2465 9377; 3035 2465 9374; 3035 2465 9375; 3035 2465 9372; 3035 2465 9373; 3035 2465 9370; 3035 2465 9371; 3035 2465 9288; 3035 2465 9289; 3035 2465 9286; 3035 2465 9287; 3035 2465 9284; 3035 2465 9285; 3035 2465 9282; 3035 2465 9283; 3035 2465 9280; 3035 2465 9281; 3035 2465 9298; 3035 2465 9299; 3035 2465 9296; 3035 2465 9297; 3035 2465 9294; 3035 2465 9295; 3035 2465 9292; 3035 2465 9293; 3035 2465 9290; 3035 2465 9291; 3035 2465 9368; 3035 2465 9369; 3035 2465 9366; 3035 2465 9367; 3035 2465 9364; 3035 2465 9365; 3035 2465 9362; 3035 2465 9363; 3035 2465 9360; 3035 2465 9361; 3035 2465 8138; 3035 2465 8139; 3035 2465 8136; 3035 2465 8137; 3035 2465 8134; 3035 2465 8135; 3035 2465 8132; 3035 2465 8133; 3035 2465 8130; 3035 2465 8131; 3035 2465 9308; 3035 2465 9309; 3035 2465 9306; 3035 2465 9307; 3035 2465 9304; 3035 2465 9305; 3035 2465 9302; 3035 2465 9303; 3035 2465 9300; 3035 2465 9301; 3035 2465 9406; 3035 2465 9407; 3035 2465 9404; 3035 2465 9405; 3035 2465 9402; 3035 2465 9403; 3035 2465 9400; 3035 2465 9401; 3035 2465 9354; 3035 2465 9355; 3035 2465 9352; 3035 2465 9353; 3035 2465 9350; 3035 2465 9351; 3035 2465 9358; 3035 2465 9359; 3035 2465 9356; 3035 2465 9357; 3035 24659408; 3035 2465 9409; 3035 2581 1946; 3035 2581 1947; 3035 2581 1944; 3035 2581 1945; 3035 2581 1924; 3035 2581 1925; 3035 2581 1922; 3035 2581 1923; 3035 2581 1920; 3035 2581 1921; 3035 2434 7414; 3035 2434 7415.
Отже, сума недопоставленого палива становить 66 575,40грн.
Якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми (частина перша статті 670 Цивільного кодексу України).
За приписом частини другої статті 570 Цивільного кодексу України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства аванс не виконує забезпечувальної функції, а є грошовою сумою, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). При цьому, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.
Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №910/12382/17.
У той же час згідно з частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.
Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.
Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є, за своїм змістом, правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом, а саме як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову.
Обмеження заявників у праві на судовий захист шляхом відмови у задоволенні позову за відсутності доказів попереднього їх звернення до продавця з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов (відмінними від нього), фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту, суперечити положенням частини другої статті 124 Конституції України та позиції Конституційного Суду України в рішенні від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002 у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 124 Конституції України (справа про досудове врегулювання спорів), згідно з якою вирішення правових спорів у межах досудових процедур є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у Постанові від 28.11.2011 у справі №3-127гс11.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Крім того, слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Доказів на підтвердження поставки позивачу товару, за який позивачем була здійснена попередня оплата, на залишкову суму 66 575,40грн. відповідачем не надано, також відповідачем не надано доказів повернення суми вказаної попередньої оплати. Отже, доводи прокурора щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, відповідачем не спростовані.
Зазначені норми чинного законодавства України та обставини справи дають підстави вважати вимоги позивача в цій частині обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлені строки.
Крім основної заборгованості, прокурором нараховано та заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 1 407,22грн., 3% річних у розмірі 1 264,02грн. за період з 04.07.2025 по 19.02.2026 та пеню у розмірі 10 347,46грн. за період з 04.07.2025 по 02.01.2026.
Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно п. 7.2 Договору, у разі невиконання зобов`язань по Договору сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та цього Договору, за винятком випадків, коли виконання таких стає неможливим в силу обставин форс-мажору, зміни законодавства та ін.
відповідно до п. 11.3. у випадках, не передбачених цим договором, сторони керуються чинним законодавством України та положенням про поставки товарів народного споживання, виконання робіт та надання послуг. 
Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені суд встановив, що він є арифметично правильним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань щодо повернення попередньої оплати підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем.
Зазначене дає позивачу правові підстави для нарахування 3% річних та інфляційних на прострочену заборгованість.
Частина 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.
Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.
Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).
Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). 
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).
З огляду на вимоги ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, а також з огляду на строк зазначений у п. 9.2 Договору та у претензії №584 від 18.06.2025, Постачальник повинен був здійснити повернення передплати в строк до 03.07.2025 включно, а тому прострочення виконання обов`язку по поверненню передплати виникло з 04.07.2025.
Перевіркою здійсненого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних судом порушень не встановлено.
Щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором слід зазначити наступне.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про прокуратуру" прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" редставництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені, держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. ГПК України  визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
За змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому ч. 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абз. 4 цієї частини.
Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. 
Таким чином, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію неодноразово висловлено Верховним Судом, зокрема, у Постановах від 25.04.2018 у справі 806/1000/17, від 23.12.2021 у справі №440/6596/18, від 14.02.2023 у справі №580/1374/22 тощо).
Інтереси держави у сфері бюджетних відносин полягають в ефективному використанні бюджетних коштів, дотриманні цілей бюджетних асигнувань та призначень, своєчасному поверненні невикористаних бюджетних коштів (п. п. 4, 6, 8 ч. 1 ст. 7 Бюджетного Кодексу України).
Неефективне використання бюджетних коштів порушує зазначені державні інтереси, оскільки створює загрозу економічній безпеці держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання бюджетних коштів, що може призвести до неможливості фінансування видатків бюджетів, у т. ч. захищених.
До того ж питання дотримання уповноваженими особами вимог законодавства під час витрачання коштів набувають особливої актуальності в умовах збройної агресії російської федерації.
Неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, а саме те, що останнім не здійснено передачу попередньо оплаченого за рахунок бюджетних коштів товару, внаслідок чого він отримав бюджетні кошти за непоставлений товар, беззаперечно вказує на наявність порушень державних інтересів.
Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Згідно з частинами 4, 7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.
Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно ст.143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.
Згідно ч.1 ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.
Відповідно до п.7 ч.5 ст.22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21 дійшла висновку про те, що Рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі. Схожі висновки викладені у постановах КГС ВС від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, від 26.10.2022 у справі № 904/5558/20 (підпункти 5.50, 5.51) та від 21.12.2022 у справі № 904/8332/21 (пункт 33) (п. 8.47 Постанови). Велика Палата Верховного Суду зазначила, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб (у нашому випадку – в мешканців Саксаганської територіальної громади). Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, може порушувати економічні інтереси територіальної громади (п. 8.47 Постанови).
Згідно п.1.1 Положення про Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради, затверджене Рішенням Лозуватської сільської ради №10- I/VIII від 11.12.2020 (далі по тексту - Положення), Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради є підзвітним, підконтрольним, підпорядкованим Лозуватській сільській раді.
Згідно п.1.2. Положення Управління утримується за рахунок коштів місцевого бюджету Лозуватської сільської ради.
Відповідно до абз. 3 ч.3 ст.10 Бюджетного кодексу України головні розпорядники бюджетних коштів визначають мережу розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів з урахуванням вимог щодо формування єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів і одержувачів бюджетних коштів та даних такого реєстру. Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня відносно Лозуватської сільської ради.
Отже, кошти, які були витрачені на придбання пального є коштами територіальної громади, управління та контроль використання яких покладено безпосередньо на Лозуватську сільську раду (Позивач-1), а також на Управління освіти культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради (Позивач-2), які в даному випадку є органами, уповноваженими державою здійснювати захист порушених насамперед економічних інтересів відповідної територіальної громади, проте в супереч вищезазначеним положенням законодавства не здійснюють їх належний захист.
Згідно п.п. 2 та п.п.4 п. «а» ч.1 ст.32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать забезпечення здобуття повної загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти у державних і комунальних закладах освіти, створення необхідних умов для виховання дітей та молоді, розвитку їхніх здібностей, трудового навчання, професійної орієнтації, продуктивної праці учнів, сприяння діяльності дошкільних та позашкільних закладів освіти, дитячих, молодіжних та науково-просвітницьких громадських об`єднань, молодіжних центрів; забезпечення пільгового проїзду учнів, вихованців, студентів та педагогічних працівників до місця навчання і додому у порядку та розмірах, визначених органами місцевого самоврядування, за рахунок видатків відповідних місцевих бюджетів.
Згідно ч.2 ст.56 Закону України «Про освіту» органи місцевого самоврядування забезпечують пільговий проїзд учнів, вихованців, студентів та педагогічних працівників до місця навчання і додому у визначених ними порядку та розмірах за рахунок видатків відповідних місцевих бюджетів.
Згідно ч.4 ст.13 Закону України «Про освіту» особи, які здобувають повну загальну середню освіту, проживають у сільській місцевості і потребують підвезення до закладу освіти і у зворотному напрямку, забезпечуються таким підвезенням за кошти місцевих бюджетів, у тому числі із забезпеченням доступності відповідного транспорту для осіб з порушенням зору, слуху, опорно-рухового апарату та інших маломобільних груп населення.
Оскільки придбання палива здійснювалося для автобусів, які перевозять учнів, поряд з економічними інтересами в даному випадку також порушуються соціальні інтереси територіальної громади в частині, що стосується належного функціонування системи закладів освіти, забезпечення пільгового проїзду учнів, вихованців, студентів та педагогічних працівників до місць навчання і додому.
У постанові Верховного Суду від 04.11.2022 справа № 420/18905/21 зазначено, що хоча у Конституції України не йдеться про захист прокурором інтересів суспільства, але інтерес держави є насамперед інтересом більшості членів суспільства, якому вона служить. Отже, інтерес держави охоплює суспільні (публічні) інтереси. Тому позов прокурора в інтересах громади прирівнюється до позову прокурора в інтересах держави.
У постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Як вбачається з матеріалів справи, Криворізька центральна окружна прокуратура зверталась з листом за вих. №59-11702вих-25 від 26.11.2025р. до Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради (а.с.30-32) та з листом за вих. №59- 421ВИХ-26 від 14.01.2026р. до Лозуватської сільської ради (а.с.34 зі зворотної сторони-37), в яких повідомляли про виявлені порушення та з метою встановлення повноти вжитих органом місцевого самоврядування заходів усунення виявлених прокурором порушень, в тому числі шляхом звернення до суду з позовом.
У відповідь на вищезазначені листи, Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради листом за вих. №1035 від 11.12.2025р. (а.с.33), а також додатково листом від 27.01.2026р. (а.с.33 зі зворотної сторони-34) повідомило про вжиття заходів претензійного характеру, на які відповіді не було отримано. Крім того, посилаючись на відсутність реагування ТОВ «ДІОНА АКТИВ» (перейменовано на ТОВ «ТВІДІС ТРЕЙДІЗ») на претензії, Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради звернулося до окружної прокуратури з проханням подати позов до суду.
Аналогічну позицію викладено і в листі Лозуватської сільської ради №199/0/2-26 від 19.01.2026р. (а.с.38).
З метою виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Криворізька центральна окружна прокуратура додатково листом за вих.№59-1362ВИХ-26 від 10.02.2026р. повідомила Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради та Лозуватську сільську раду про прийняття рішення про застосування прокурором представницьких повноважень шляхом звернення до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про повернення коштів за непоставлене паливо (а.с.79-80 зі зворотної сторони).
З урахуванням наведеного, прокурором дотримано приписи статті 23 Закону України "Про прокуратуру" при зверненні до суду з даним позовом. Про виявлені порушення вимог законодавства прокурором заздалегідь проінформовано позивача та надано достатньо часу для реагування на стверджувані прокурором порушення інтересів держави.
Факт не звернення до суду суб`єктів владних повноважень з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указані органи неналежно виконують свої повноваження.
Наведене утворює собою передбачений вимогами Конституції України та Закону України «Про прокуратуру» винятковий випадок, за якого порушення інтересів держави супроводжується неналежним виконанням уповноваженим органом функцій із їх захисту, та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах.
Отже, у справі № 904/786/26 прокуратура, звертаючись із позовною заявою до суду, дотрималась передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави.
З урахуванням наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню.
В силу ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і закону, а за відсутності таких вимог і угод - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Крім того, згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Виходячи із положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одночасно з цим, як вбачається зі статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Європейський суд з прав людини у справі "Мантованеллі" проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.
Стаття 13 ГПК Українипередбачає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача у сумі 2 662,40грн.
Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІДІС ТРЕЙДІЗ", 03127, м.Київ, пр. Голосіївський, будинок 89, код ЄДРПОУ 43204976 на користь Управління освіти, культури, молоді та спорту Лозуватської сільської ради, 53020, Дніпропетровська обл., Криворізький район, с.Лозуватка, вул. Миру, будинок 69, код ЄДРПОУ 43946489 кошти в сумі 79 594,10грн. (сімдесят дев`ять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири гривні 10 коп.), з яких: 66 575,40грн. - сума боргу за непоставлений товар, 10 347,46грн. – пеня, 1 264,02грн. - 3% річних та 1 407,22грн. - інфляційні втрати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТВІДІС ТРЕЙДІЗ", 03127, м.Київ, пр. Голосіївський, будинок 89, код ЄДРПОУ 43204976 на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір (реквізити отримувача: 49044, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 38, МФО 820172, р/р UA228201720343160001000000291 в ДКСУ в м. Київ, код ЄДРПОУ 02909938, код класифікації видатків бюджету – 2800) в сумі 2 662,40грн.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.   

Повний текст рішення складено 11.05.2026

Суддя С.П. Панна