Справа № 127/4912/26
Провадження № 2/127/1371/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.06.2026   м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючої судді Дернової В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

 
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просило стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором №2011889 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 09.01.2025 року у розмірі 35419,98 грн., з яких 6999,98 грн. - тіло кредиту, 14420 грн. - проценти за користування кредитом, 14000 грн. - пеня, також судові витрати, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач на підставі Договорів факторингу № 01.02-39/25 від 30.09.2025 року є новим кредитором за електронним Договором №2011889 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 09.01.2025 року, за якими у ОСОБА_1 виникла заборгованість. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.02.2026 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу було надіслано відповідачу ОСОБА_1 на адресу реєстрації ( АДРЕСА_1 ), однак ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, ні будь-якого іншого клопотання до суду подано не було, поштове відправлення було повернуто до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».
Так, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 13.05.2024 у справі № 755/4829/23, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідним поштовим відправленням, яке повернулося до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що є належним повідомленням учасника справи. 
При цьому суд, з огляду на подання позивачем документів в електронній формі та їх значний обсяг, враховуючи зміст Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року №1845/0/15-21 (зі змінами), з метою процесуальної економії, вважає за можливе розглядати (формувати та зберігати) справу у змішаній формі.
Так, відповідно до п.122 Перехідних положень Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17серпня 2021 року №1845/0/15-21 (зі змінами), до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом установлено такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 
Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. 
Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. 
Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. 
Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
09.01.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Селфі Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено електронний Договір №2011889 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» (далі – Договір); Договір підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором Н757.
Згідно з розділом 1 Договору розмір кредиту складає 7000 грн., кредит надається строком 360 днів; проценти за користування кредитом – 1% в день.
Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «Пейтек» від 30.09.2025 року № 20250930-10057.
Щодо тіла кредиту.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 частково сплачувалося тіло кредиту, а тому стягненню підлягає заборгованість по тілу кредиту у розмірі 6999,98 грн. 
Щодо процентів за користування кредитом.
Як вбачається з умов Договору, кредитні кошти надавалися строком 360 днів.
Таким чином, проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами за Договором становлять 25200 грн. (7000 грн. * 1% на добу*360 днів), однак позивач просив стягнути проценти у розмірі 14420 грн. (нараховані до 30.09.2025 року).
Щодо пені.
Позивачем пред`явлено до стягнення пеню у сумі 14000 грн. 
Разом з тим, суд зауважує, що відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Дійсно, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ було внесено зміни до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» та виключено пункт 6-1, що передбачав звільнення споживача від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит, а саме: від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором у разі такого прострочення у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк з дня його припинення або скасування.
Однак, на час розгляду справи положення Прикінцевих та перехідних положень ЦК України є чинними.
Відповідно до ст. 4 ЦК України, основу цивільного законодавства України становить Конституція України; основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України; актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та цього Кодексу.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово постановлювала, що якщо Цивільний кодекс України та інший нормативно-правовий акт, який має юридичну силу закону України, містять однопредметні приписи різного змісту, то пріоритетними є приписи Цивільного кодексу України (постанови від 22 червня 2021 року у справі № 334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі № 910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 (пункт 69)).
Отже, заявлена позивачем пеня у розмірі 14000 грн. стягненню з відповідача не підлягає.
Щодо правонаступництва.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
30.09.2025 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено Договір факторингу №01.02-39/25, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» свої права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором №2011889 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 09.01.2025 року.
Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах. 
Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню, тобто необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором №2011889 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 09.01.2025 року у розмірі 21419,98 грн., з яких 6999,98 грн. - тіло кредиту, 14420 грн. - проценти за користування кредитом.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір у розмірі 1597,44 грн., тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позов задоволено на 60%). 
Керуючись ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 512, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 629,1048, 1049, 1054, 1055, 1077 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію», суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» заборгованість за Договором №2011889 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 09.01.2025 року у розмірі 21419,98 грн. (двадцять одна тисяча чотириста дев`ятнадцять гривень 98 коп.), з яких 6999,98 грн. - тіло кредиту, 14420 грн. - проценти за користування кредитом.
В іншій частині позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» судовий збір у розмірі 1597,44 грн. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення припущенного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8; код ЄДРПОУ 37616221)
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) 

СУДДЯ