Справа №591/9528/25 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є.В.	
Номер провадження 33/816/1027/26 	Суддя-доповідач Шинкаренко А. І. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Шинкаренко А. І. , з участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бороденко В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Суми матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП 
у с т а н о в и л а:
Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 01 рік за те, що 14 серпня 2025 року о 21 год 09 хв у м. Суми по вул. Збройних Сил України, поблизу будинку № 25 керував транспортним засобом «Renault Megane Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора та в медичного закладі, категорично відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2026 року та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу вказаного адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що він є діючим військовослужбовцем, а тому його огляд повинен був проводитися в порядку ст.266-1 КУпАП. 
Окрім цього, відповідно до долучених до матеріалів справи відеозаписів убачається, що апелянта було зупинено біля будинку на вулиці, де він не перебував за кермом автомобіля, а тому, відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/375, він не є водієм і не зобов`язаний був проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Також під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції не було залучено свідків, які могли б підтвердити чи спростувати інформацію, зазначену у вказаному процесуальному документі.
Працівники поліції не ознайомили ОСОБА_1 з правами та обов`язками, передбаченеми ст. 268 КУпАП, чим позбавили останнього можливості скористатися правовою допомогою та правом, передбаченим ст. 63 Конституції України.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте 15.05.2026 року від нього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі та в день розгляду справи, 18.05.2026, буде залучений до виконання бойових завдань.
Захисник в суді апеляційної інстанції підтримала вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 та просила відкласти розгляд й надати можливість останньому безпосередньо надати суду пояснення у справі.
Слід зазначити, що оскаржувана постанова перебуває в провадженні Сумського апеляційного суду з 26.02.2026. Апеляційний суд призначав розгляд справи на 13.03.2026, 27.03.2026, 10.04.2026, 18.05.2026. При цьому апеляційний розгляд жодного разу не відбувся через надходження від ОСОБА_1 напередодні призначеного судового засідання клопотань про відкладення апеляційного розгляду у зв`язку з його перебуванням на військовій службі.
Апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення клопотання особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, та його захисника Бороденко В.М. відсутні, оскільки суду не надано підтверджень причин неявки ОСОБА_1 у судове засідання.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не був обмежений у правах, передбачених ст.268 КУпАП, у тому числі в праві бути присутнім у суді апеляційної інстанції, заявляти клопотання та подавати докази, зокрема брати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, однак таким правом не скористався.
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , враховуючи, що участь у розгляді справи бере захисник Бороденко В.М.
Заслухавши захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Бороденко В.М., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи дану справу, суддя суду першої інстанції зазначених вимог дотримався у повному обсязі та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, що підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення від 14 серпня 2025 року серії ЕПР 1 № 423302;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, яким підтверджено відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовився проходити медичний огляд у КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань»;
- відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля, якими зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом і відмову останнього від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Вказані докази зібрані у передбаченому законом порядку, є належними та допустимими, а тому підстав ставити їх під сумнів у апеляційного суду немає.
Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
Із відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля встановлено, що 14 серпня 2025 року о 21 год 09 хв у м. Суми біля під`їзду будинку № 25 по вул. Збройних Сил України в м. Суми, працівники поліції з використанням проблискових маячків синього та червоного кольорів зупинили автомобіль «Renault Megane Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 .
Водію ОСОБА_1 було повідомлено причину зупинку, а саме те, що під час повороту ліворуч він завчасно не подав сигнал повороту, а саме менше як за 50-100 метрів.
Під час перевірки особи водія працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота та поведінку, що не відповідала обстановці.
Відповідно до вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, працівниками поліції було запропоновано ОСОБА_1 пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу або ж проїхати до найближчого медичного закладу.
Проте, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи викладене, працівники поліції обґрунтовано розцінили поведінку ОСОБА_1 як небажання проходити відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим останньому було повідомлено про наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення.
За таких обставин апеляційний суд визнає долучені відеозаписи достатніми для того, щоб разом із іншими письмовими доказами дійти висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме - відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зазначені відеозаписи відповідають вимогам ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, відображають подію адміністративного правопорушення та містять відомості, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому обґрунтовано взяті судом до уваги.
Тобто, долучені відеозаписи містять інформацію, що підтверджує факт керування ОСОБА_1 автомобілем та відмову останнього від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Зокрема, на відеозаписах з нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора службового автомобіля зафіксовано, що саме ОСОБА_1 керував автомобілем «Renault Megane Scenic», державний номерний знак НОМЕР_1 , після зупинки якого вийшов з місця водія та попрямував до під`їзду будинку. Крім того, факт керування транспортним засоюбом не заперечувався самим ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції, який не погоджувався із порушенням правил дорожнього руху щодо несвоєчасності увімкнення сигналу покажчика повороту ліворуч.
Таку позицію ОСОБА_1 , про те, що він не керував транспортним засобом, апеляційний суд вважає способом захисту та спробою уникнути адміністративної відповідальності, оскільки долученими відеозаписами беззаперечно підтверджено, що останній перебував за кермом автомобіля.
Щодо доводів апелянта про те, що огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням вимог ст. 266-1 КУпАП, оскільки він є військовослужбовцем, апеляційний суд зазначає таке.
За змістом ст. 266-1 КУпАП огляд на стан сп`яніння проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром, лише щодо військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин.
Відповідно до ст. 266-1 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Як установлено з долучених відеозаписів, 14 серпня 2025 року о 21 год 09 хв працівники поліції зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_1 біля будинку № 25 по вул. Збройних Сил України в м. Суми, тобто поза межами території будь-якої військової частини. Окрім цього, ОСОБА_1 був одягнений у цивільний одяг, прибув до місця свого проживання та не надав жодних документів на підтвердження проходження військової служби, як і документів щодо керування транспортним засобом військової частини під час виконання бойового завдання.
У ч. 2 ст. 266 КУпАП зазначено, що огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Вказаний порядок визначає процедуру огляду водіїв, тоді як положення ст. 266-1 КУпАП регулюють порядок огляду військовослужбовців. При цьому статус водія є спеціальною нормою для військовослужбовців, а тому під час проведення огляду військовослужбовця - водія така процедура здійснюється працівниками поліції. Натомість у випадку проведення огляду військовослужбовця - пішохода такий огляд проводить Військова служба правопорядку. Таким чином, під час проведення огляду водія на стан сп`яніння участь представника Військової служби правопорядку не обв`язковою.
Суд зазначає, що об`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Чинним законодавством не передбачено винятків для військовослужбовців щодо обов`язку проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до п. 2.5 ПДР України, а тому вони, як і всі особи, що керують транспортними засобами на території України, зобов`язані дотримуватися ПДР.
Таким чином, працівники поліції дотримались процедури огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, передбаченої ст. 266 КУпАП, а також правильно кваліфікували його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо тверджень апелянта про необхідність присутності двох свідків під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та проведення огляду на стан сп`яніння, слід зазначити, що їх присутність є необхідною лише у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису, на що прямо вказує ст. 266 КУпАП. Однак у даному випадку працівниками поліції здійснювався відеозапис події, який долучено до матеріалів справи.
Доводи апелянта про те, що йому не були роз`яснені права, спростовуються відеозаписом з нагрудних бодікамер працівників поліції, відповідно до якого права, передбачені ст. 268 КУпАП, були йому роз`яснені та були зрозумілі, а тому такі доводи є необґрунтованими.
Щодо права на захист ОСОБА_1 , то воно було реалізоване шляхом залучення захисника під час розгляду справи судом першої інстанції. При складанні протоколу працівники поліції не розглядали справу по суті, а лише фіксували обставин події, під час якої ОСОБА_1 був зобов`язаний відповідно до вимог ПДР України виконати законну вимогу працівника поліції.
Істотних порушень вимог КУпАП, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної постанови суду, під час розгляду даних матеріалів судом першої інстанції, апеляційним судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення адміністративного стягнення, слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, вказано, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
З огляду на викладене, застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за порушення вимог законодавства у сфері безпеки дорожнього руху у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн, із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік відповідає принципу пропорційності та не свідчить про порушення його прав.
Враховуючи вищезазначене, всупереч доводам апеляційної скарги особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та вмотивованим, не вбачає підстав для його скасування, а тому, постанову судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя
п о с т а н о в и л а:
Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 17 лютого 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік - залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на цю постанову - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Шинкаренко А. І.