ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1947/26 Справа № 175/10325/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Заборський В. О. Суддя у 2-й інстанції - Гришин Г. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

01 липня 2026 року м. Кривий Ріг 

Суддя Дніпровського апеляційного суду Гришин Г.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Коваль В.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 -
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік; стягнуто судовий збір 665,60 грн. на користь держави,

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Постановою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2026 року встановлено, що 01.06.2025 о 01:10 год. біля будинку №70 по вул. Академічній у м. Краматорську водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen» Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження адвокат Коваль В.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2026 року, оскільки згідно даних з реєстру судових рішень, оскаржувана постанова надіслана до реєстру 20.05.2026 року, зареєстрована 21.05.2026 року, а забезпечено надання загального доступу лише 22.05.2026 року до кабінету системи «Електронний суд» адвокату постанова надійшла 22.05.2026 року. Просить визнати причини пропуску поважними та поновити строк.
Звертає увагу суду, на думку сторони захисту та ОСОБА_2 вказана постанова є незаконною, необґрунтованою та підлягає скасуванню. Вважає недоведеною
належними та допустимими доказами вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУПАП. 
Вважає, що інспектор патрульної поліції є зацікавленою особою при розгляді цієї справи, а тому рапорт працівника поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративних правопорушень. 
Просить суд звернути увагу, що після спілкування з інспектором ОСОБА_1 направився до командира на виконання військових завдань, яких саме він не може вказати з метою не розголошення воєнної таємниці. Крім того, ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що також зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №093550 від 01 червня 2025 року. Щодо військовослужбовців діє спеціальний порядок їх огляду на стан спяніння, визначений приписами ст. 266-1 КУПАП.
Оскільки у справі немає належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 допустив будь-які порушення ПДР, за які його слід було зупинити в матеріалах справи, то всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов?язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Вважає, що поліцейські порушили встановлений порядок огляду   ОСОБА_1 . Як вбачається з матеріалів справи, поліцейський пропонує ОСОБА_1  альтернативний порядок огляду на стан сп`яніння, а саме пропонує пройти огляд на місці зупинки або в медичному закладі.
З огляду на вказане обвинувачення ОСОБА_1 є неконкретним, оскільки не сформульовано від якого огляду на стан сп`яніння – на місці зупинки чи у медичному закладі відмовився ОСОБА_1 .
Вважає, що відсутність доказів факту вручення направлення на проходження огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я свідчить про порушення встановленого законом порядку проведення огляду, а відтак і про відсутність у діях  ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП
Звертає увагу суду, що ОСОБА_4 діяв в стані крайньої необхідності, а саме при виконанні обов`язків військової служби. Однією з найважливіших умов визначення стану крайньої необхідності є те що за таких обставин небезпека не може бути усунута іншими засобами, тобто засобами, не пов?язаними із заподіянням шкоди іншим охоронюваним законом інтересам.
Крім того звертаємо увагу, що внаслідок дій ОСОБА_1 не завдано шкоди іншим особам, не вчинено ДТП, не травмовано сторонніх осіб. 
Слід врахувати, що у підрозділі, де проходить службу ОСОБА_1 може бути взагалі відсутня особа, яка має право керувати транспортним засобом, що в свою чергу ставить оперативність дій підрозділу під загрозу, та нівелює обороноздатні спроможності.

Позиції сторін в суді :

В судове засідання захисник Коваль В.С. та особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В своїй апеляційній скарзі, захисник просила розглядати справу за відсутності ОСОБА_1 та його представника Коваль В.С.

Висновки суду:

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги з клопотанням про поновлення строку для звернення до суду з апеляційною скаргою, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Апеляційним судом встановлено, що оскаржувана постанова винесена 19 березня 2026 року без участі ОСОБА_1 та його захисника. Згідно даних з реєстру судових рішень, оскаржувана постанова надіслана судом до реєстру 20.05.2026 року, зареєстрована 21.05.2026 року, а забезпечено надання загального доступу лише 22.05.2026, до кабінету системи «Електронний суд» адвокату постанова надійшла 22.05.2026 року.
Тож, ураховуючи вимоги п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України стосовно забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання адвоката Черненка С.К. та поновлення строку на апеляційне оскарження, як такого, що пропущений не з вини апелянта, і розцінює обставини, на які він посилається, як поважні.
На підставі ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 01.06.2025 о 01:10 год. біля будинку №70 по вул. Академічній у м. Краматорську керував транспортним засобом «Volkswagen» Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі водій відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Аналіз диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП вказує на те, що до відповідальності може бути притягнуто водія транспортного засобу у якого виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, і який відмовився від проходження огляду на стан такого сп`яніння у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Процедура проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду встановлена Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року.
Відповідно до п. 2 р. 1 «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»,затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України № 1452/735 від 09.11.2015 р. огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно зі п.п. 3, 4 р. 1 Інструкції ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. А ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Аналіз матеріалів даної справи свідчить, що суд 1-ї інстанції при її розгляді належним чином врахував зазначені вимоги закону та обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги про необхідність закриття провадження за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безпідставними, а його вина підтверджується дослідженими судом 1-ї інстанції доказами, а саме: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АБА №093550 від 01.06.2025, згідно якого водій ОСОБА_1 01.06.2025 о 01:10 год. біля будинку №70 по вул. Академічній у м. Краматорську керував транспортним засобом «Volkswagen» Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка мови, у зв`язку із чим було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, від проходження якого він відмовився;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складеного поліцейським ОСОБА_5 01.06.2025 о 01:20 год, згідно якого ОСОБА_1 , який має ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, нечітка мова направлено до закладу охорони здоров`я,
- даними доданого до матеріалів справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського, згідно яким співробітниками поліції 01.06.2025 о 01:10 год. за порушення комендантської години був зупинений транспортний засіб «Volkswagen» Passat, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 . В ході спілкування з водієм у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. На пропозицію пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора або у медичному закладі водій ОСОБА_1 відмовився, після чого відносно нього був складений протокол за ч.1 ст.130 КУпАП.
Апеляційний суд вважає вказані докази належними, допустимими, такими, що доповнюють одне одного та підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Беручи до уваги факт допустимості та належності зазначених доказів, апеляційний суд враховує положення ст. 251 КУпАП, відповідно до якої доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розгляд та надання оцінки всім доказам та їх джерелам, в тому числі відеозаписам подій, що мали місце 01 червня 2025 року за участю ОСОБА_1 , здійснюється під час розгляду судом питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Оцінювати з погляду допустимості можна лише докази, тобто фактичні дані, на підставі яких встановлюються наявність чи відсутність фактів та обставин, важливих для ухвалення рішення, а не саме по собі джерело доказів. На цьому наголосив Касаційний кримінальний суд у постанові від 11 липня 2023 року по справі №275/368/19.
В обґрунтування оскарженої постанови, суд першої інстанції в сукупності з іншими доказами у справі, надав їм належну та повну оцінку, що не суперечить висновкам Верховного Суду, викладених у постанові від 08.07.2020 року у справі №463/1352/16-а (провадження №К/9901/21241/18).
Апеляційний суд вважає, що наданий працівниками поліції відеозапис, який міститься в матеріалах справи про адміністративні правопорушення, отриманий з автоматичної відеотехніки, з метою фіксування правопорушення, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення в розумінні норм КУпАП.
Відеозаписи відповідають вимогам п. 5 Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, затвердженої наказом МВС України 18.12.2018 р. №1026.
На відеозаписі зафіксована подія за участю ОСОБА_1 у хронологічній послідовності. На відеозаписі зафіксовано у повному обсязі всі ті обставини, що підлягають обов`язковому з`ясуванню судом, зокрема причини зупинки працівниками поліції транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 факт пропозиції та факт відмови ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння (відеозапис починаючи з 01:19:26), роз`яснення ОСОБА_1 працівником поліції відповідальності за відмову від проходження огляду, та його прав згідно ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, (відеозапис починаючи з 01:20:11) ознайомлення з протоколом, роз`яснення суті правопорушення та видачі копії протоколу, що був складений щодо ОСОБА_1 (відеозапис починаючи з 02:03:59) Вказані обставини безпосередньо зафіксовані на відеозапису, перебувають у логічному взаємозв`язку і послідовності із іншими наявними у справі доказами та дають можливість встановити в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вважаю безпідставними доводи апелянта про те, що відеозаписи є неналежними доказами, оскільки, наявні у справі відеозаписи є повними і послідовними, на яких зафіксовані усі ті істотні обставини, які мають значення для правильного вирішення цієї справи. Долучений до матеріалів справи відеозапис не містить даних, які б свідчили про те, що відеозапис у розумінні ст. 251 КУпАП є неналежним доказом у справі, на чому наголошує захисник Коваль В.С. в апеляційній скарзі.
Наданий відеозапис суд оцінює в сукупності з іншими доказами, і така сукупність належних та допустимих доказів свідчить про беззаперечну доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Тож, суд обґрунтовано вважав, що події зафіксовані на відеозаписі повністю узгоджуються з доказами та з обставинами, викладеними в протоколах про адміністративні правопорушення та іншими дослідженими доказами.
Будь-яких доказів оскарження дій співробітників поліції при складанні адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП суду з цих підстав надано не було. В установленому порядку водій ОСОБА_1 та/або його захисник дії працівників поліції не оскаржували. Під час апеляційного розгляду апелянтом та його захисником доказів на підтвердження оскарження дій чи рішень працівників поліції за вказаних вище обставин також не надано.
Водночас, відеозапис, який містяться в матеріалах вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення, не містить будь-яких підтверджень того, що своїми діями, працівники поліції вчиняли психологічний чи інший тиск на ОСОБА_1 щодо того, щоб спонукати його до вчинення адміністративного правопорушення чи оговорення себе. Крім того, стороною захисту не було надано відповідного доказу щодо неправомірних дій працівниками поліції.
До того ж, вказаний відеозапис не є єдиним та вирішальним доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а оцінюється у сукупності разом з іншими доказами, наявними в справі, з оцінкою кожного доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а їх сукупністі - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Крім того, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими, та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що зі змісту відеозапису чітко вбачається що поліцейським було дотримано встановлених законом вимог, та дії працівників поліції відповідали, встановленим у ст. 266 КУпАП вимогам.
Обставин, які б завадили ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі судом встановлено не було, та стороною захисту не надано.
Апеляційні твердження про відсутність чіткого формулювання обвинувачення, викладеного в протоколі про адміністративне правопорушення серії АБА №093550 від 01.06.2025 року щодо ОСОБА_1 не вважаю слушними.
Статтею 266 КУпАП передбачено порядок проходження огляду водія на стан сп`яніння: поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, та у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Як вбачається з доданого до справи відеозапису ОСОБА_1 категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою технічного запису, так і в закладі охорони здоров`я, тобто від проходження огляду на стан сп`яніння до встановленого порядку. І саме таким чином викладені як в протоколі про адміністративне правопорушення, так і в оскарженій постанові фактичні обставини вчинення правопорушення, які відповідають диспозиції ч.1ст.130 КУпАП. 
Рапорт поліцейського є документом, який містить інформацію про обставини виявлення правопорушення. Він підтверджується даними відеозапису.
Тому доводи сторони захисту щодо визнання рапорту поліцейського та протоколу про адміністративне правопорушення, складеного щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, недопустимим доказом суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вони спростовуються дослідженими доказами в їх сукупності. Та, з врахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень працівників поліції при їх складанні.
Доводи захисника про те, що водій ОСОБА_1 , як військовослужбовець, не може бути притягнутим до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки огляд військовослужбовців має здійснюватися уповноваженою особою ВСП саме в порядку ст.266-1 КУпАП, а не працівником поліції, вважаю такими, що не ґрунтуються на приписах закону з наступних підстав:
Відповідно до ст. 15 КУпАП військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах.
Оскільки правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, віднесено до правопорушень на транспорті, то військовослужбовець винний у його вчинені, повинен нести адміністративну відповідальність на загальних засадах. Тому і проведення огляду водія-військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння та складання протоколу про керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння відповідно до приписів ст.ст. 255, 266 КУпАП віднесено до повноважень органів Національної поліції.
Відсутність в матеріалах цієї справи будь-якого фіксування повідомлення працівниками поліції Військової служби правопорядку у Збройних Силах України про те, що ними було виявлено військовослужбовця ОСОБА_1 який перебував в стані алкогольного сп`яніння, ні є тими підставами, які свідчать про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи захисника щодо відсутності в матеріалах справи підтвердження надання ОСОБА_1 направлення про проходження медичного огляду і порушення таким чином встановленого порядку проходження огляду на стан сп`яніння, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими. Оскільки ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичній установі, не оспорюючи наявність у нього ознак алкогольного сп`яніння, то наявність або відсутність відповідних актів та направлення на огляд до медичного закладу, як і його не вручення, не впливає на обставини, встановлені під час судового розгляду.
Так, з аналізу п.п. 7-10 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, направлення на огляд видається в разі згоди водія на проходження такого огляду у закладі охорони здоров`я. Інструкція не містить норми, яка б зобов`язувала працівників поліції видавати таке направлення в разі відмови водія від проходження огляду.
Тож, доводи апеляційної скарги захисника про те, що працівниками поліції було порушено порядок огляду водія на встановлення стану алкогольного сп`яніння, апеляційний суд вважає необґрунтованими та погоджується з висновками суду 1-ї інстанції про те, що зі змісту відеозапису чітко вбачається що поліцейським було дотримано встановлених законом вимог, та дії працівників поліції відповідали, встановленим у ст. 266 КУпАП вимогам.
Будь-яких об`єктивних доказів того, що під час його зупинки працівниками поліції ОСОБА_1 виконував бойове завдання, суду не надано. Тому і твердження про те, що ОСОБА_1 знаходився в стані крайньої необхідності ні є слушними.
Підставою вимоги поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння є виявлення у водія ознак сп`яніння. Ця обставина породжує відповідно до п.2.5 ПДР обов`язок водія пройти такий огляд. Причина зупинки транспортного засоби ніяким чином не впливає на обов`язок водія пройти огляд при виявленні у нього ознак сп`яніння. І відповідно, не впливає на наявність складу правопорушення, передбаченого ч.1ст.130 КУпАП в разі відмови від проходження такого огляду.
Законність дій поліцейського при зупинці автомобіля водій вправі оскаржити окремо у встановленому законом порядку.
Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що поліцейський виконав всі вимоги чинного законодавства і вжив всі можливі дії в межах закону, порушень з його боку встановлено не було, у свою чергу водій ОСОБА_1 не виконав свій обов`язок, передбачений п. 2.5 ПДР, не пройшов на вимогу поліцейського в установленому законом порядку огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння.
Апеляційний суд вважає недоведеними доводи апелянтів про те, що судом першої інстанції було допущено спрощений підхід при розгляді справи, оскільки оскаржена постанова судді першої інстанції містить дослідження всіх наявних в матеріалах справи доказів, яким була надана повна та належна оцінка в оскарженій постанові. 
Враховуючи вищенаведені докази у їх сукупності, судом встановлено, що дослідженні під час судового розгляду докази повністю підтверджують ті обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному стосовно нього, і є безсумнівними доказами порушення ним п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, місцевим судом зроблено обґрунтований висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на ОСОБА_1 в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає положенням ст. ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним вчиненому і відповідає особі правопорушника.
Постанова суду 1-ї інстанції винесена з дотриманням вимог ст.ст. 283, 284 КУпАП, є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог захисника та скасування постанови суду 1-ї інстанції, немає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Поновити захиснику Коваль В.С. строк на апеляційне оскарження постанови Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 .
Апеляційну скаргу захисника Коваль В.С., яка діє в інтересах особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову судді Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2026 року залишити без задоволення.
Постанову Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 березня 2026 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Г.А. Гришин