Справа № 539/1688/26
Провадження № 3/539/341/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2026 року місто Лубни
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли від Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) за частиною першою статті 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2026 року до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області надійшов адміністративний матеріал про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2026 року серії ВАД № 994923 ОСОБА_1 11 березня 2026 року о 14.25 год ухилилася від виконання передбачених законодавством батьківських обов`язків щодо виховання свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останній вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 173 КУпАП, а саме: 11 березня 2026 року приблизно о 14.25 год висловлювався нецензурною лайкою в адресу асистента вчителя ОСОБА_3 , вживав образливі слова, демонстрував прийоми рукопашного бою перед обличчям вчителя фізики ОСОБА_4 , чим порушив громадський порядок у навчальному закладі - гімназії імені Василя Барки Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області. ОСОБА_1 своїми діями порушила частину першу статті 150 Сімейного кодексу України та статтю 12 Закону України «Про охорону дитинства».
В указаному протоколі зазначено, що ОСОБА_1 відмовилася від пояснення та підпису у присутності понятих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечувала факт вчинення адміністративного правопорушення, зазначила, що протокол про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2026 року серії ВАД № 994923 складено за її відсутності, не було повідомлено про складення цього протоколу, а викладені у ньому обставини, зокрема щодо відмови від підпису цього протоколу у присутності понятих, не відповідають дійсності.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Лук`янова Ю. В. подала до суду письмові пояснення, в яких указувала, що 12 квітня 2026 року (вихідний день - неділя) інспектор сектору «Служба освітньої безпеки» Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області лейтенант поліції Гусаковська Н. С. склала протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД № 994923 на ОСОБА_1 , яка вчинила правопорушення, передбачене частиною першою статті 184 КУпАП. Адвокат Лук`янова Ю. В. звернула увагу на те, що протокол складається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; присутність особи при складанні протоколу є обов`язковою; КУпАП не передбачає можливість складання протоколу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; подальше надіслання копії протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не може слугувати підставою для складання протоколу у відсутності цієї особи; протокол підписується особою, яка його склала і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписаний також і цими особами; особа, яка притягується до адміністративної відповідальності має право надати пояснення та викласти свої зауваження щодо змісту протоколу або викласти мотиви свого відмовлення від підписання, які додаються до протоколу; особа, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, має бути ознайомлена з її правами і обов`язками, передбаченими статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України, про що зазначається у протоколі. Проте у протоколі про адміністративне правопорушення, надісланому до суду, відсутній підпис ОСОБА_1 про те, що вона ознайомлена, та не має відомостей про роз`яснення їй прав і обов`язків, відсутня відмітка у протоколі про те, що правопорушник відмовилася від підпису протоколу та надання пояснень чи зауважень до протоколу. Крім цього відсутні докази про отримання правопорушником копії протоколу, а лише зазначено про направлення його копії поштою. 
Представник Дьоміної А. М. також указувала, що запрошення від інспектора сектору «Служба освітньої безпеки» Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області лейтенант поліції Гусаковської Н. С. на 12 квітня 2026 року для складання, підписання та отримання протоколу про адміністративне правопорушення до ОСОБА_1 не надходило. ОСОБА_1 не могла бути присутньою під час складання протоколу про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2026 року, не могла бути ознайомлена з ним та, у результаті цього, не могла скористуватися своїми процесуальними правами та обов`язками передбаченими нормами чинного законодавства. Протокол про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2026 року складено з порушенням законодавства та з порушенням прав ОСОБА_1 , передбачених Конституцією України та КУпАП, а цей протокол складений з порушенням норм процесуального права, визначених КУпАП, що є підставою для визнання його протиправним і таким, що підлягає скасуванню.
Інспектор сектору «Служба освітньої безпеки» Лубенського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області лейтенант поліції Гусаковська Н. С. у судовому засіданні суду пояснила, що за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП, було складено два протоколи про адміністративне правопорушення: перший - 10 квітня 2026 року, а другий - 12 квітня 2026 року. Оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення від 10 квітня 2026 року було допущено описку в даті вчиненого адміністративного правопорушення, то 12 квітня 2026 року був складений другий протокол про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 була присутня при складанні протоколу від 10 квітня 2026 року та відмовилася від його підпису на боді-камеру. При цьому ОСОБА_1 не була присутня при складенні протоколу від 12 квітня 2026 року, її не запрошували на 12 квітня 2026 року, оскільки це був вихідний день. Зазначені у протоколі від 12 квітня 2026 року серії ВАД № 994923 відомості про те, що ОСОБА_1 відмовилася від пояснення та підпису у присутності понятих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не відповідають дійсності.
Лейтенант поліції Гусаковська Н. С. в судовому засіданні надала копію протоколу від 10 квітня 2026 року серії ВАД 994928, при складенні якого була присутня ОСОБА_1 та відмовилася від його підписання на боді-камеру, що підтверджується дослідженим в судовому засіданні відеозаписом. ОСОБА_7 зазначила, що за одним і тим же фактом складено два протоколи про адміністративне правопорушення, оскільки під час складення першого протоколу була допущена описка.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, а також про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-9 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частини першої статті 184 КУпАП ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей тягне за собою попередження або накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктом правопорушення, передбаченого статтею 184 КУпАП, є суспільні відносини у сфері охорони прав та інтересів неповнолітніх, а об`єктивна сторона полягає в ухиленні батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.
Суб`єктивна сторона цього правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Диспозицією частини першої статті 184 КУпАП передбачена відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Невиконання батьками обов`язків щодо виховання дітей мають містити систематичний та триваючий характер.
Суд ухвалює рішення про притягнення особи до відповідальності у випадку наявності доказів, які доводять кожну із обставин, що в своїй сукупності утворюють як об`єктивну, так і суб`єктивну сторону даного адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення від 12 квітня 2026 року серії ВАД № 994923 обставини не знайшли свого підтвердження за результатом судового розгляду та спростовуються матеріалами справи.
За змістом статті 173 КУпАП дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Склад адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173 КУпАП, є матеріальним, тобто об`єктивна сторона такого адміністративного правопорушення передбачає настання наслідків як його обов`язкової ознаки.
Дрібне хуліганство це форма адміністративного правопорушення, яка включає в себе умисні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Дрібне хуліганство також слід розуміти як дії, спрямовані на порушення встановленого порядку спілкування між людьми, створення конфлікту або незручностей для оточуючих. Склад цього правопорушення включає: об`єкт громадський порядок і спокій громадян; об`єктивна сторона дії, що порушують громадський порядок (наприклад, нецензурна лайка, агресивна поведінка); суб`єктивна сторона умисел, з яким порушник вчиняє свої дії.
Докази мають бути отримані у порядку, встановленому законом, та прямо чи непрямо підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі.
Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною.
Відповідно до частини другої статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Матеріали адміністративної справи не містять беззаперечних доказів щодо вчинення ОСОБА_2 дрібного хуліганства, що, за обставинами цієї справи, виключає можливість притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої частиною першою статті 184 КУпАП.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій. Якість складання протоколу є дуже важливою стадією оформлення справи про адміністративне правопорушення, й фактично є «обвинуваченням» держави щодо особи.
Законодавством передбачено, що судовий розгляд проводиться лише в межах адміністративного обвинувачення, яке міститься в протоколі про адміністративне правопорушення і встановлення інших обставин, які знаходяться за межами обвинувачення та погіршують становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності є неприпустимим, оскільки порушує право на захист від конкретного обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення.
Конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Разом з тим, неконкретність обвинувачення не тільки не дозволяє особі, яка притягується до адміністративної відповідальності належним чином організувати ефективний захист своїх інтересів, а й позбавляє суд належним чином перевірити твердження органу, який склав протокол, про вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Поданий до суду протокол від 12 квітня 2026 року серії ВАД № 994923 не може бути підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки щодо викладених у ньому обставин був складений інший протокол від 10 квітня 2026 року серії ВАД 994928. За встановлених у судовому засіданні обставин протокол від 12 квітня 2026 року серії ВАД № 994923 викликає обґрунтовані сумніви щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. При цьому допитана у судовому засіданні працівник поліції, яка складала протокол від 12 квітня 2026 року серії ВАД № 994923, підтвердила, що внесені до нього відомості про те, що ОСОБА_1 відмовилася від пояснення та підпису у присутності понятих: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не відповідають дійсності, оскільки вона була відсутня при складенні такого протоколу.
Аналізуючи зазначене, суд дійшов висновку про порушення поліцейським процедури складення протоколу про адміністративне правопорушення та недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Оцінивши наявні в матеріалах справи про адміністративне правопорушення та надані в судовому засіданні докази в їх сукупності з урахуванням того, що всі виявлені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення недоліки та сумніви мають застосовуватись на користь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а суд не наділений повноваженням коригувати обвинувачення, а також збирати докази винуватості чи невинуватості особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 23, 173, 184, 245, 247, 251, 252, 256, 280, 283, 285 КУпАП, -
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 184 КУпАП.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення до Полтавського апеляційного суду в порядку, визначеному статтею 294 КУпАП.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя М. М. Пилипчук