ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 р. 	Справа № 520/27703/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Садова М.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/27703/25
за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в якій просив:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 НГУ щодо ненарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” військовослужбовцю ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 НГУ, видати наказ яким перерахувати та виплатити позивачу, з 16.10.2024 до 03.12.2024, з 03.12.2024 (30 днів відпустки за висновком ВЛК №1055), з 03.02.2025 (21 день лікування за висновком ВЛК №78), з 23.05.2025 (30 днів відпустки за висновком ВЛК №623/НГ), з 30.09.2025 (30 днів відпустки за висновком ВЛК №1226/НГ) додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” в розмірі 100000 гривень пропорційною в розрахунку на місяць ОСОБА_1 .
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невключення ОСОБА_1 в наказ про виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 16.10.2024 до 03.12.2024, з 20.02.2025 до 13.03.2025, з 10.06.2025 до 09.07.2025, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці з приводу отриманого поранення.
Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України включити ОСОБА_1 в наказ про виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 16.10.2024 до 03.12.2024, з 20.02.2025 до 13.03.2025, з 10.06.2025 до 09.07.2025, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці з приводу отриманого поранення.
В решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт зазначає, що необхідною умовою для звернення до суду з позовом про нарахування та виплату додаткової винагороди за певний період є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної додаткової винагороди, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну суму, або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку додаткову винагороду, особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідні складові грошового забезпечення. З огляду на те, що у цій справі відсутня письмова вимога та відповідно відмова у виплаті додаткової винагороди, то право ОСОБА_1 не було порушено суб`єктом владних повноважень і звернення його до суду з цим позовом є передчасним.
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідачем оскаржується рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог. Отже, в межах розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції надається правова оцінка висновкам суду в оскаржуваній частині позовних вимог.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що позивач проходить військову службу у відповідача з 02.07.2022, що підтверджено копією витягу з наказу відповідача від 02.07.2022 № 176.
Згідно з первинної медичної картки №93/3ЗСП «Говерла» медична рота в/чА4667 позивач 16.10.2024 отримав ВОП наскрізне лівої половини грудної клітини. Перелом ключиці ліворуч. Перелом лопаткової кістки ліворуч. Зі слів пацієнта, поранення отримав 16.10.24 під час бойових дій. Пацієнт був переведений з ВМКЦ ПНР до відділення невідкладної травматології та відновлювальної хірургії для подальшого дообстеження та лікування (16.10.24).
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 26.10.2024 № 3/380 позивач 16.10.2024 MBT. Наскрізне ВОП лівої половини грудної клітини, перелом ключиці ліворуч, перелом лопаткової кістки ліворуч. За обставин: у ході проведення службового розслідування було встановлено, що під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, а саме: 16.10.2024р. близько 09:40 в районі виконання бойового завдання підпорядкованого військовій частині НОМЕР_2 населеного підрозділу НГУ пункту з військовим формуванням російської федерації в районі Стариця, Чугуївського району, Харківської області під час оборонних дій, отримав поранення головний сержант ОСОБА_2 . Попередній діагноз: MBT (16.10.2024р.). Наскрізне ВОП лівої ліворуч, половини грудної клітини, перелом ключиці ліворуч, перелом лопаткової кістки Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. Травмування/Поранення: отримане військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини, не пов`язане з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, тілесного наркотичного ушкодження, чи токсичного сп`янінні або умисно спричинені собі.
Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №104995 ДУ «Інститут патології хребта та суглобів ім. проф. М. І. Ситенка НАМН України» позивач у період з 16.10.2024 до 03.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні. Повний діагноз: ізольоване вогнепальне одиночне осколкове наскрізне непроникаюче поранення грудної клітки зліва (16.10.24), перелом лівої ключиці із наявністю кісткового дефекту, лівої лопатки зі зміщенням. Поранення в бронежилеті.
Відповідно до довідки №1055 військово-лікарської комісії від 03.12.2024 проведено медичний огляд позаштатною військово-лікарською комісією ДУ «ІПХС ім. проф. М.І. Ситенка НАМН України» «03» грудня 2024 року. Стан після повторної хірургічної обробки, встановлення ВАК-пов`язок (17.10.24, 21.10.24, 25.10.24, 01.11.24); ревізії рани, мобілізації м`яких тканин, накладання відтермінованих швів на рану (05.11.24), з приводу ізольованого вогнепального одиночного осколкового наскрізного непроникаючого поранення грудної клітки зліва (16.10.24), перелому лівої ключиці із наявністю кісткового дефекту та лівої лопатки зі зміщенням, тимчасове порушення функцій лівої нижньої кінцівки. Травма, ТАК, пов`язана з захистом Батьківщини. Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я від 04.07.2007 № 370 травма кваліфікується як легка. (Довідка про обставини травми №3/380 від 26.10.2024). Потребує відпустки для лікування після травми на 30 календарних днів.
Відповідно до наказу військової частини НОМЕР_1 НГ України від 07.12.2024 № 312, уважати таким, що позивач вибув у відпустку для лікування строком на 30 календарних днів з 07.12.2024 до 05.01.2025.
Згідно з довідки медичної ВЛК від 03.02.2025 № 78 позивач пройшов медичний огляд 03.02.2025. Рішення комісії: стан після вибухової травми (16.10.2024) вогнепального осколкового наскрізного поранення грудної клітини ліворуч, перелому лівої ключиці, лівої лопатки (операції: 16.10.2024 - ПХО ран, іммобілізація; 17.10.2024, 21.10.2024, 25.10.2024, 01.11.2024 ВХО ран з використанням VAC-системи; 05.11.2024 ВХО ран, накладання відтермінованих швів) у вигляді неконсолідованого перелому лівої ключиці з дефектом кісткової тканини до 4,0 см, консолідованого перелому верхнього краю лівої лопатки, посттравматичної контрактури лівого плечового суглобу зі значним порушенням функції, сторонніх тіл (металевих та кісткових уламків), зміцнілих рубців. Травма, поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, дана травма відноситься до тяжких. Потребує лікування в МРЦ МВС України «Перлина Прикарпаття» тривалістю 21 календарний день.
Відповідно до наказу відповідача від 20.02.2025 № 46 уважати таким, що позивач вибув на стаціонарне лікування з 20.02.2025 до медичного реабілітаційного центру «Перлина Прикарпаття».
Згідно з наказу відповідача від 14.03.2025 №68 уважати таким, що позивач прибув 13.03.2025 із медичного реабілітаційного центру «Перлина Прикарпаття».
Відповідно до довідки медичної ВЛК від 23.05.2025 № 623/НГ позивач пройшов медичний огляд 23.05.2025. Рішення медичної (військово-лікарської) комісії: Стан після вибухової травми (16.10.2024): вогнепального осколкового наскрізного поранення грудної клітини ліворуч, перелому лівої ключиці, лівої лопатки (операції: 16.10.2024- ПХО ран, іммобілізація; 17.10.2024, 21.10.2024, 25.10.2024, 01.11.2024- ВХО ран з використанням VAC-системи; 05.11.2024- ВХО ран, накладання відтермінованих швів) у вигляді консолідованого перелому лівої ключиці з дефектом кісткової тканини до 4,0см, консолідованого перелому верхнього краю лівої лопатки, посттравматичної контрактури лівого плечового суглобу зі значним порушенням функції, сторонніх тіл (металевих та кісткових уламків), зміцнілих рубців. Травма, поранення, ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини. Потребує відпустки для лікування після травми тривалістю 30 календарних днів.
Згідно з наказу відповідача від 10.06.2025 №145 уважати позивача таким, що вибув у відпустку для лікування строком на 30 календарних днів з 10.06.2025 до 09.07.2025.
Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення його до наказу відносно нарахування і виплати йому у збільшеному розмірі винагороди згідно з постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у спірний період, у зв`язку із чим звернувся з позовом до суду.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невключена позивача до наказу про виплату додаткової винагороди за періоди з періоди з 16.10.2024 до 03.12.2024, з 20.02.2025 до 13.03.2025, з 10.06.2025 до 09.07.2025 пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова Кабінету Міністрів України №168).
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
Відповідно до пункту 2-1 вказаної постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Тобто норми постанови Кабінету Міністрів України №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197.
Згідно з пунктами 2, 3 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пункт 9 розділу I Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Пункт 15 розділу I Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення не виплачується за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно з пунктом 17 розділу I Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 (застосовується з 01 лютого 2023 року) Порядок №260 доповнено новим розділом:
«Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гри. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини про отримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.».
Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
Відповідно до пункту 6.11 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, (далі - Положення №402) постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК ( без затвердження).
Отже, додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.05.2025 року по справі № 380/27432/23 та від 05.06.2025 року по справі № 520/16421/23, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
З матеріалів справи видно, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 16.10.2024 до 03.12.2024, з 20.02.2025 до 13.03.2025 та 10.06.2025 до 09.07.2025, що підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №104995, з довідки медичної ВЛК від 03.02.2025 № 78, наказу відповідача від 20.02.2025 № 46, наказу відповідача від 14.03.2025 №68, довідки медичної ВЛК від 23.05.2025 № 623/НГ, наказу відповідача від 10.06.2025 №145.
Судовим розглядом встановлено та не заперечується сторонами обставини отримання позивачем 16.10.2024 ВОП наскрізне лівої половини грудної клітини. Перелом ключиці ліворуч. Перелом лопаткової кістки ліворуч.
Отже, у періоди з з 16.10.2024 до 03.12.2024, з 20.02.2025 до 13.03.2025 та 10.06.2025 до 09.07.2025 позивач перебував на лікуванні у зв`язку з лікуванням поранення пов`язаного із захистом Батьківщини.
Відповідно до п. 12 Розділу XXXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом МОУ від 07 червня 2018 року № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Пунктом 12 Розділу XXXIV Порядку чітко зазначено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди є довідка про обставини травми, виданої командиром військової частини, де перебував у відрядженні позивач.
З огляду на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність щодо невключена позивача до наказу про виплату додаткової винагороди за періоди з періоди з 16.10.2024 до 03.12.2024, з 20.02.2025 до 13.03.2025, з 10.06.2025 до 09.07.2025 пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці для лікування, що підтверджено доказами, які містяться у матеріалах справи, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Щодо доводів відповідача про те, що позивачем не було подано рапорт на ім`я командира про включення останнього до наказу про виплату додаткової винагороди за оспорювані періоди, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, у зв`язку із перебуванням на лікування та у відпустці є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), медичні документи про перебування на лікуванні, накази командира про вибуття позивача у відпустки для лікування, довідки ВЛК від 03.02.2025, від 23.05.2025 про встановлення тяжкості отриманого поранення, а відтак всі ці документи підтверджують необхідні умови для набуття позивачем права на отримання додаткової винагороди у порядку Постанови № 168.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2026 по справі №520/27703/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.В. Присяжнюк