Справа № 388/1063/26
провадження № 1-кп/388/156/2026

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2026 року  	Долинський районний суд Кіровоградської області 	

у складі: головуючого – судді    ОСОБА_1 ,
за участю секретаря   ОСОБА_2 , 
прокурора      ОСОБА_3 ,
потерпілої      ОСОБА_4 , 
обвинуваченого     ОСОБА_5 ,
захисника     ОСОБА_6 , 

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 62025170070020777 від 2 грудня 2025 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Докучаєве Устинівського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, а саме: вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 22 лютого 2013 року за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки, зі звільненням від відбування покарання протягом іспитового строку тривалістю три роки; вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12 листопада 2013 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки та три місяці; вироком Устинівського районного суду Кіровоградської області від 6 серпня 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 297, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців,  
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.
З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.
26 лютого 2025 року ОСОБА_5 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 липня 2025 року № 65-РС, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на усі види забезпечення та призначено кулеметником військової частини НОМЕР_1 . 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця – особи, яка проходить військову службу та з того ж дня, приступив до виконання військового обов`язку – проходження військової служби.
Згідно зі ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Так, відповідно до п. п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Являючись військовослужбовцем військової служби за мобілізацією на особливий період, солдат ОСОБА_5 , згідно вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1–4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.
Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.
За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
Отже, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.
Проте, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за таких обставин.
ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді кулеметника 3 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», 20 листопада 2025 року відповідно до направлення № 1293 від 13 листопада 2025 року командира військової частини НОМЕР_1 був направлений на стаціонарне лікування до КНП «Кіровоградський обласний фтизіопульмонологічний медичний центр Кіровоградської обласної ради», після чого, діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, умисно, в умовах воєнного стану, 24 листопада 2025 року не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась в АДРЕСА_2 (більш точна адреса не розголошується в умовах воєнного стану), командуванню про причини нез`явлення до частини не доповів, став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби до 3 лютого 2026 року, тобто до моменту затримання працівниками відділення поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області за адресою: вул. Нова, 42, м. Долинська, Кропивницький район, Кіровоградська область.
26 лютого 2025 року ОСОБА_5 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за мобілізацією. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 липня 2025 року № 65-РС, солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на усі види забезпечення та призначено кулеметником військової частини НОМЕР_1 . 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Таким чином, з моменту зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 набув статусу військовослужбовця – особи, яка проходить військову службу та з того ж дня приступив до виконання військового обов`язку – проходження військової служби.
Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України ОСОБА_5 згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, ст. ст. 1 – 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, ст. 1, ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.
Однак, 1 лютого 2026 року приблизно о 12:00 годині перебуваючи у самовільному залишенні військової частини та поза виконанням своїх обов`язків з несення військової служби, прийшов до господарського приміщення літньої кухні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вживали алкогольні напої та під час цього обговорювали побутові та сімейні питання. 
Так, під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла дискусія з приводу померлого сина ОСОБА_7 . У подальшому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_7 , перебуваючи навпроти ОСОБА_7 на відстані витягнутої руки, який в цей час сидів на ліжку, взяв у праву руку молоток, який попередньо віднайшов на столі у приміщенні літньої кухні та наніс металевою головкою молотка приблизно 3 удари в область потиличної ділянки голови ОСОБА_7 . 
Після нанесення вказаних ударів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 продовжили спільне вживання алкогольних напоїв, при цьому ОСОБА_5 не вжив жодних заходів щодо надання потерпілому медичної допомоги, після чого, приблизно через 40 хвилин, покинув місце вчинення правопорушення, а саме приміщення літньої кухні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .
У результаті протиправних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичного експерта № 17 від 15 квітня 2026 року у виді лінійного перелому потиличної кістки, субдурального, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, рани потиличної ділянки голови, синця лівої лобної ділянки голови, рани на дистальній фаланзі 3 пальця лівої кисті по тильній поверхні, рани бокової поверхні шиї, а також синців лівого та правого зап`ястя по тильній поверхні. Тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому потиличної кістки, субдурального, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, рани потиличної ділянки голови, синця лівої лобної ділянки голови, несуть в собі ознаки ушкоджень ТЯЖКОГО ступеню, які небезпечні для життя в час спричинення.
Після отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_7 помер у приміщенні літньої кухні за адресою: АДРЕСА_3 . Причиною смерті ОСОБА_7 стали субдуральний, субарахноїдальний крововиливи, забій головного мозку, перелом кісток склепіння черепа.
У судовому засіданні ОСОБА_5 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та по суті обвинувачення суду пояснив, що в день коли відбулась подія прийшов погостювати до потерпілого ОСОБА_7 за його місцем проживання, а саме на хутір у с. Докучаєве Устинівської територіальної громади Кропивницького району Кіровоградської області. Це відбувалось в обідній час 1 лютого 2026 року. Тоді разом з ОСОБА_7 вживали горілку, розмовляли за покійного сина потерпілого. Під час цієї розмови виникла сварка. Під час цієї сварки взяв зі столу молоток та ним наніс ОСОБА_7 приблизно три удари в потиличну частину голови. Після цього дід витер від крові свою голову, сіли з ним та допили горілку. У них була 1 л горілки, але дід вживав менше. Після цього у діда перебував приблизно від 40 хвилин до 1 години, а далі пішов до дому. Діда залишив у помешканні живим. Зранку до його дому приїхали поліцейські та від них дізнався, що ОСОБА_7 помер. На передодні з дідом конфлікту не було. Після того як наніс діду удари молотком в голову то подав йому рушник, а швидку допомогу не викликав. З ОСОБА_7 тоді перебували виключно у двох.
Окрім цього проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , був піхотинцем. Частина тоді дислокувалася у Сумах. Його з температурою направили до госпіталю, а з цього лікувального закладу на лікування за місцем проживання. Вчасно на військову службу не повернувся та не направив документи про лікування. З 24 листопада 2025 року та до моменту затримання дійсно не мав поважних причин не проходити військову службу. Дозволу бути поза військовою частиною не отримував. У свою чергу має бажання проходити військову службу.
Обвинувачення не спорює.
Згідно з висновком експерта від 15 квітня 2026 року № 17, причиною смерті ОСОБА_7 є субдуральний, субарахноїдальний крововиливи, забій головного мозку, перелом кісток склепіння черепа. Враховуючи трупні явища (трупне заклякання, стан трупних плям) можна говорити, що смерть ОСОБА_7 настала не менше ніж 24-48 годин до моменту дослідження (дослідження розпочато 3 лютого 2026 року о 10:00 годині). При судово-медичному дослідження трупа ОСОБА_7 виявлено такі тілесні ушкодження: а) лінійний перлом потиличної кістки, субдуральний, субарахноїдальний крововиливи, забій головного мозку, п`ять ран потиличної ділянки голови, синець лівої лобної ділянки; б) рана на дистальній фаланзі третього пальця лівої кисті по тильній поверхні, чотири рани бокової поверхні шиї; в) синці лівого та правого зап`ястя по тильній поверхні. Тілесні ушкодження виявлені під час дослідження тіла померлого ОСОБА_7 , що зазначені в пункті 3-а відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя. Тілесні ушкодження, що зазначені в п. 3-б мають ознаки легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я стосовно живих осіб. Тілесні ушкодження, що зазначені в п. 3-в мають ознаки легкого тілесного ушкодження стосовно живих осіб. Між тілесними ушкодження у виді лінійного перелому потиличної кістки, субдурального, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, рани потиличної ділянки голови та причиною смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Тілесні ушкодження, що виявлені під час дослідження тіла померлого ОСОБА_7 могли виникнути в термін, що зазначений в постанові. Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупого предмета з обмеженою контактуючою поверхнею. У крові трупа ОСОБА_7 алкоголю не виявлено (судово-токсикологічне дослідження № 560 від 16 лютого 2026 року). 
Отже, цим висновком експерта встановлено характер та ступінь тяжкості тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_7 , причинний зв`язок між конкретними тілесними ушкодженнями потерпілого та його смертю, а також період смерті потерпілого. 
Характер цих тілесних ушкоджень відповідає механізму їх спричинення згідно з показаннями обвинуваченого.
Відповідно до висновку експерта від 15 квітня 2026 року № 17 (додатковий), тілесні ушкодження у ОСОБА_7 у виді субдурального, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, перелому кісток склепіння черепа, ран потиличної ділянки голови, могли виникнути за обставин, що зазначені в протоколі слідчого експерименту від 3 лютого 2026 року за участю ОСОБА_5 . 
Тобто тілесні ушкодження ОСОБА_7 від яких настала його смерть могли виникнути за обставин, що описує обвинувачений. 
За висновком експерта від 6 квітня 2026 року № СЕ-19/112-26/1899-БД встановлено генетичні ознаки зразка крові померлого потерпілого ОСОБА_7 (об`єкт № 1), які наведено в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1, додаток 1). 
Висновком експерта від 12 лютого 2026 року № 131 встановлено, що кров померлого потерпілого ОСОБА_7 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. 
За змістом висновку експерта від 6 березня 2026 року № 133, кров трупа ОСОБА_7 належить до групи Ав за ізосерологічною системою АВ0. Кров ОСОБА_5 належить до групи 0бв за ізосерологічною системою АВ0. 
Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши матеріали цього кримінального провадження, суд доходить до висновку, що мають місце дії у вчиненні яких він обвинувачується та ці дії мають склад злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану; ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. ОСОБА_5 згідно з його показаннями, а також дослідженими судом доказами, винуватий у вчиненні цих злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_5 за місцем несення військової служби характеризується посередньо, професійно не підготовлений, має низький рівень знань та професійних навичок, програму бойової підготовки не засвоїв, посадові обов`язки знає на низькому рівні, несерйозно ставився до виконання військових обов`язків, не завжди впевнено та зважено виконує поставлені завдання, в роботі з командирами неадекватно реагує на критику та зауваження, правильні висновки не робить, за характером спокійний, авторитетом та повагою не користується, фізично розвинений задовільно. За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується негативно, на його поведінку від жителів надходили скарги, зловживає алкогольними напоями, має конфліктний характер, схильний до правопорушень різного характеру. На диспансерному наркологічному та психіатричному обліку не перебуває. Суд також враховує дані про медичний стан обвинуваченого. 
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд не знаходить.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, а також особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. 
Щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.
Щире каяття як обставина, що пом`якшує покарання, має місце і в тому випадку, коли засуджений не погоджується з кваліфікацією своїх дій.
Факт визнання засудженим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.
Активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.
Наявність цих обставин повинно бути доказано у кримінальному провадженні (п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України). 
На переконання суду обвинувачений ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні не продемонстрував щирого каяття або активного сприяння розкриттю злочинів, а сторона захисту цієї обставини не довела. У цьому кримінальному провадженні згідно з тими доказами, що досліджувались судом, обвинувачений продемонстрував виключно визнання своєї провини та надав зізнавальні показання з приводу обвинувачення. Будь-які інші активні дії, що свідчать на користь наявності обставин, які пом`якшують покарання з боку обвинуваченого вчинені не були. 
Вчинення злочину з використанням умов воєнного стану вимагає доведення того, що особа цілеспрямовано використовувала складні обставини для полегшення злочину, а на переконання суду, згідно з тими доказами, що були досліджені судом, сторона обвинувачення такої обставини не довела. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного. Суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання. Також суд враховує прямий умисел обвинуваченого на вчинення злочинів, непоправні наслідки одного зі злочинів, що входить до сукупності у виді смерті людини. Суд враховує реальний вид сукупності вчинених злочинів. Сукупність цих даних про особу обвинуваченого свідчить про його суспільну небезпечність. 
З огляду на вищезазначене, суд уважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в умовах ізоляції від суспільства, із застосуванням при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів принципу поглинання покарань. 
Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до довідок про витрати на проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні, вартість судових витрат на залучення експертів становить 24315,14 грн, що підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь ДЕРЖАВИ. 
Питання про речові докази підлягають вирішенню згідно з положеннями ст. 100 КПК України. DVD-R з допитом свідка ОСОБА_8 , DVD-R з допитом свідка ОСОБА_9 , DVD-R з проведенням слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, підлягають залишенню в матеріалах кримінального провадження. Зразки букального епітелію та крові ОСОБА_5 , його зрізи з нігтьових пластин та змиви з обох рук, зразки крові потерпілого ОСОБА_7 , що знаходяться на зберіганні у відділенні поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, підлягають знищенню. Джемпер, тактична куртка зі слідами речовини бурого кольору, штани, сорочка, кофта сірого кольору, що знаходяться на зберіганні у відділенні поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, також підлягають знищенню, оскільки для сторін кримінального провадження не мають ніякої цінності.
Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 суд уважає винуватий у вчиненні злочинів у цьому кримінальному провадженні, повинен відбувати покарання в умовах ізоляції від суспільства, з метою запобігти його ухиленню (переховуванню) від відбування призначеного покарання, вважає застосувати до набрання цим вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 369, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України суд, 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років, за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років. 
Застосувати до набрання цим вироком законної сили стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. 
ОСОБА_5 початок строку відбування покарання за цим вироком рахувати з дня набрання ним законної сили.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання строк його попереднього ув`язнення в межах цього кримінального провадження з 3 лютого 2026 року до дня набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ДЕРЖАВИ 24315,14 грн (двадцять чотири тисячі триста п`ятнадцять гривень чотирнадцять копійок) процесуальних витрат на залучення експертів.
Долю речових доказів вирішити таким чином: DVD-R з допитом свідка ОСОБА_8 , DVD-R з допитом свідка ОСОБА_9 , DVD-R з проведенням слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 , що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження. Зразки букального епітелію та крові ОСОБА_5 , його зрізи з нігтьових пластин та змиви з обох рук, зразки крові потерпілого ОСОБА_7 , що знаходяться на зберіганні у відділенні поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, знищити. Джемпер, тактичну куртку зі слідами речовини бурого кольору, штани, сорочку, кофту сірого кольору, що знаходяться на зберіганні у відділенні поліції № 1 Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Роз`яснити засудженому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а також право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя                      ОСОБА_1