Справа № 159/2307/26
Провадження № 2-а/159/76/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м. Ковель 

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Шишиліна О.Г., з участю секретаря судового засідання Сабецької К.О., позивача ОСОБА_1 , представника позивача Клімука В.С., представника відповідача Рижко Д.О. розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинській області про скасування постанови про накладання стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -
ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом в якому вказав, що інкримінованому йому правопорушення не вчиняв. За таких умов вважає постанови відповідача №74/26 від 10.04.2026р. незаконною та такою, що підлягає скасуванню.
Згідно ч.1 ст.286 КАСУ адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Проте справа відкладалася за клопотанням сторони позивача у зв`язку із необхідністю допита свідка ОСОБА_2 .
В чергове судове засідання свідок ОСОБА_2 не з`явилася, у зв`язку із чим сторона позивача відмовилася від допиту її свідком.
Відповідач подав суду відзив із відповідними доказами, просив відмовити у задоволенні позову.
Представник відповідача Рижко Д.О. позовні вимоги не визнала підтримала доводи наведені у відзиву, у судове засідання 16.06.2026р не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи у її відсутність.
Відповідно до ч.3 ст.268 КАСУ неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Згідно ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення №74/26 від 10.04.2026р. відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення. Підставою стало те, що 23.02.2026р. на позивача поліцією УПП ДПП складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №664519 в якому зазначено, що 23.02.2026р. о 16:45 в м.Ковель, вул. Грушевського 25, позивач виконуючи обов`язки завідуючої (вихователь) в дитячому садочку №2 перебувала в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці (висновок лікаря№94), чим вчинила адміністративне правопорушення ч.1 ст.179 КУпАП.
Диспозицією ч.1 ст.179 КУпАП передбачено розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій) або перебування на роботі в нетверезому стані.
Отже об`єктивною стороною названого адмінправопорушення є розпивання або перебування на роботі в нетверезому стані.
Постановою №74/26 від 10.04.2026р. відповідач розглянув адміністративні матеріали та визнав позивача винуватим у вчиненні адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст.179 КУпАП із накладенням штрафу 85 грн.
В обґрунтування прийнятого рішення відповідач поклав відомості зазначені у протоколі про адмінправопорушення, висновок лікаря, особисте зізнання, зафіксоване у медичному висновку, відеозаписом поліцейського, пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Так в протоколі вказано, що позивач перебувала в стані алкогольного сп`яніння на робочому місці (висновок лікаря №94).
В Акті медичного обстеження №94 від 23.02.2026р. вказано, що обстеження проводилося в Ковельському МТМО. Зовнішній вигляд: одяг чистий, пошкоджень на одязі не має, поведінка збуджена, мовлення не порушене, рухова сфера не порушена, міміка жвава, від обстеження алкотестером відмовилася. Висновок за результатами обстеження – відмова.
В Консультативному висновку спеціаліста №94 від 23.02.2026р вказано, результати обстеження: одяг чисти, охайний, орієнтується в часі і просторі, хода чітка, мова не порушена, поведінка роздратована, плаксива, збуджена. Висновок спеціаліста – відмова.
З відеозапису з бодікамер поліцейського вбачається, що поліцейськи прибули на виклик ОСОБА_3 , яка звернулася із письмовою заявою, в якій просить встановити та у разі підтвердження стану алкогольного сп`яніння притягнути до адміністративної відповідальності виховательку ОСОБА_1 , яка перебуває на робочому місці. 
ОСОБА_3 поліцейському надала письмові пояснення, що 23.02.2026р о 16:45 вона прийшла за дитиною у садочок №2. До неї вийшла вихователька ОСОБА_1 і вона почула порушення мови та дивну поведінку, що на її думку свідчить про те, що вона перебуває у стані сп`яніння на робочому місці.
Відповідач при оцінці відеозапису керувався саме тим, що позивач ухилявся від спілкування із поліцейськими, тривале перебування у вбиральні з метою уникнення процесуальних дій та категорична відмова від документального підтвердження своєї тверезості (медичного освідування), є деструктивними.
Також відповідач керувався особистим зізнанням позивача, зазначеного у медичному висновку, де остання пояснювала, що вона «вживала вчора». Яке розцінив, як неспростування можливості того, що особа перебувала в стані сп`яніння в момент виконання нею службових обов`язків наступного дня. Крім того відмову від проходження тесту на приладі «Драгер» відповідач розцінив як факт невпевненості особи у тому, що результат буде негативним, що в сукупності з клінічними ознаками підтверджує стан сп`яніння.
Положеннями КУпАП не визначено конкретний порядок виявлення у працівника ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння за умов яких відмову від медичного обстеження слід вважати, як алкогольне сп`яніння. 
В характеристиці начальника управління освіти від 01.04.2026р. вказано, що позивач вирізняється справедливістю, й тактовністю, пунктуальністю, врівноваженістю та самокритичністю. Дотримується педагогічної етики й дисципліни, користується авторитетом серед колег і батьківської громадськості.
Доказів притягнення роботодавцем за вказаним фактом до відповідальності позивача в порядку КЗпП суду не надано.
Наведене свідчить, що відповідач в обґрунтування свого рішення поклав не конкретні докази вчиненого правопорушення, а припущення, що позивач міг перебувати на робочому місці у стані алкогольного сп`яніння, оскільки зізнався, що вживав вчора та відмовився від проходження медичного огляду на вимогу поліцейського.
ВС/КАС у справі № 537/2088/17 вказав, що сам факт визнання особою вини у порушенні не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень і не звільняє останнього від доведення його правомірності. З`ясування обставин, за яких вчинено адміністративне правопорушення, яке позивачу поставлено за провину, буде неповним і поверховим, якщо не дослідити його в усіх тих аспектах, про які зазначено вище.
Відповідно до наведених обставин суд вважає не доведеним законність прийнятої відповідачем постанови, тому вона підлягає скасуванню.
Інші доводи не спростовують наведених висновків суду. 
Керуючись ст.ст.257-263, 286 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
Постанову адміністративної комісії Виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинській області №74/26 від 10.04.2026р. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.179 КУпАП у виді штрафу в сумі 85 грн. – скасувати, провадження у справі закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання.
Повний текст рішення складено 16.06.2026р.

Головуючий:	О. Г. ШИШИЛІН