УХВАЛА

29 квітня 2026 року 
м. Київ
cправа № 922/2438/24 

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Картере В.І.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно - транспортного устаткування"
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 (колегія суддів у складі: Гребенюк Н.В. - головуючий, Слободін М.М., Шутенко І.А.)
та ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 (колегія суддів у складі : Гребенюк Н.В. - головуючий, Слободін М.М., Шутенко І.А.)
у справі № 922/2438/24
за заявою Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно-транспортного устаткування"
про банкрутство, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно - транспортного устаткування" 10.04.2026 подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 по справі № 922/2438/24 та ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 про відкриття апеляційного провадження та призначення справи за апеляційною скаргою Приватного підприємства "ЕЛПРОФІТ" до розгляду. Також скаржником подано клопотання про зупинення виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 по справі № 922/2438/24 до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Здійснивши перевірку касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Верховний Суд дійшов висновку, що вона не відповідає вимогам ст. 290 ГПК України, що є підставою для залишення касаційної скарги без руху з огляду на таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав). Зокрема, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі п. 2 ч. 2 ст. 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

При цьому заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом п. 1 ч. 3 ст. 310 ГПК України скасування судових рішень через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.

Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати про неправильне застосування конкретних норм матеріального права чи порушення норм процесуального права судами при прийнятті оскаржуваних судових рішень, в чому саме полягає таке порушення або неправильне застосування, яким чином воно вплинуло на прийняття цих рішень, а також зазначити виключний (виключні) випадок (випадки), передбачений (передбачені) п.п. 1 - 4 ч. 2 ст. 287 ГПК України щодо підстави (підстав), на якій (яких) подано касаційну скаргу. 

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно - транспортного устаткування", звертаючись з касаційною скаргою зазначає п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, зокрема, посилається на наявність правових позицій Верховного Суду, викладених в постановах від 05.11.2025 у справі № 914/597/23 та від 11.11.2025 у справі № 917/2142/24 щодо заінтересованості кредиторів стосовно боржника. Крім того, скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 310 ГПК України є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення. 

Разом з тим, Верховний Суд зазначає, у разі подання касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У цьому випадку необхідно чітко вказати:
- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд апеляційної інстанції застосував в оскаржуваному судовому рішенні;
- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;
- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;
- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

При цьому суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями за скаржника доповнювати касаційну скаргу міркуваннями та обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, яких не виклав сам заявник. В іншому випадку вказане б призвело до порушення таких принципів цивільного процесу, як змагальності та диспозитивності. 

Проте, скаржник не дотримався вимог п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України, оскільки при поданні касаційної скарги на підставі п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України скаржником не зазначено норму права (абзац, пункт, частина статті, стаття), яку було застосовано апеляційної інстанції судом без врахування висновку Верховного Суду у вказаних скаржником постановах.

З огляду на викладене касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно - транспортного устаткування" підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 ГПК України із наданням скаржнику строку для усунення зазначених недоліків уточнення вимог касаційної скарги, а саме, зазначенням підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст. 287 ГПК України підстави (підстав) у спосіб, передбачений п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України. 

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що заяву про усунення недоліків касаційної скарги слід подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у встановлений цією ухвалою строк, а також надати суду докази надіслання копії заяви про усунення недоліків касаційної скарги іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 4 ст. 174 та ч. 2 ст. 292 ГПК України, якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із касаційною скаргою.

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно - транспортного устаткування" про зупинення виконання оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції від 13.03.2026 судом не розглядається, оскільки касаційна скарга залишена без руху. 

Керуючись статями 174, 234, 235, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд 

УХВАЛИВ:

1.Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківський завод підйомно - транспортного устаткування" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 та ухвалу Східного апеляційного господарського суду від 24.02.2026 по справі № 922/2438/24 залишити без руху.

2. Надати скаржнику строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Верховного Суду В. Картере