н\п 2/490/1994/2026 Справа № 490/628/26

Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2026 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,-
ВСТАНОВИВ:
У січні 2026 року Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу за спожиту теплову енергію у розмірі 23 136,55 грн.
Позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожити послуги за період з 01.12.2021 року по 01.09.2024 року.
Зазначає, що відповдіачі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за вказаною адресою відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .
07.10.2024 року Центральним районним судом м.Миколаєва був виданий судовий наказ по справі №490/8529/24, яким вимоги позивача задоволені в повному обсязі.
Ухвалою суду від 15.11.2024 року по справі №490/8529/24 судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасований.
Товариством у опалювальних періодах 2021-2024 років надавалися послуги з теплопостачання за вкзааною адресою, проте власниками квратири оплата таких послуг не здійснювалася, що і стало підставою звернення до суду.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06.02.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.
02.04.2026 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що починаючи з березня 2022 року, у зв`язку з повномасштабною збройною агресією РФ проти України та активними бойовими діями/обстрілами м. Миколаєва, жоден з відповідачів фактично не проживає у зазначеній квартирі, не користується нею для проживання чи господарських потреб. Відповідачі були вимушені виїхати з міста/країни з міркувань безпеки, що може бути підтверджено відповідними довідками, відмітками в паспортних документах, довідками з органів соцзахисту, роботодавців, військових/прикордонних органів тощо, які будуть подані додатково на вимогу суду. Офіційного стабільного доходу відповідачі не мають; у зв`язку з воєнним станом та вимушеним переміщенням вони перебувають у скрутному матеріальному становищі, що також може бути підтверджено довідками з податкових органів, центрів зайнятості, органів соцзахисту. В квартирі відсутні індивідуальні лічильники тепла, а нарахування здійснюється виключно за площею та розрахунковими методами, розробленими позивачем, без фіксації реального обсягу теплової енергії, що фактично могла надходити до саме цієї квартири. Зазначає, що відповідно до ст 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах, а істотними умовами договору є, зокрема, перелік послуг, вимоги до їх якості, ціна послуги та порядок оплати. Позивач не надав належних доказів існування індивідуального договору з відповідачами щодо постачання теплової енергії або укладення колективного договору через ОСББ/управителя, який би містив конкретні умови щодо якості, обсягу та порядку оплати послуг стосовно саме цієї квартири. Верховний Суд у своїй практиці виходить з того, що відсутність письмового договору не звільняє споживача від оплати фактично спожитих житлово-комунальних послуг, але обов`язок доказування факту надання послуги та її обсягу покладається на надавача послуг. У цій справі позивач фактично обмежився розрахунковими таблицями та загальними документами, не надавши суду жодних актів приймання-передачі послуг, актів звірки, відомостей щодо параметрів подачі тепла, аварійних відключень, перерв у наданні послуг тощо. Непроживання у квартирі саме по собі не автоматично звільняє від оплати, але є підставою для перерахунку та оцінки обґрунтованості нарахувань . Таким чином, за відсутності доказів фактичного користування послугою в повному обсязі, позивач не довів, що заявлений до стягнення розмір боргу відповідає реальним обставинам споживання теплової енергії у квартирі відповідачів у період їх фактичної відсутності.
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування здійснювалися за нормативами (постійна абонплата 32,57, тарифні показники за період 2021–2024 років), без використання індивідуальних показників лічильника квартири, якого в квартирі немає. Такий підхід сам по собі не заборонений, але за умов відсутності фактичного проживання відповідачів, а також з огляду на те, що теплова енергія розподіляється на весь будинок через внутрішньобудинкові мережі, виникає питання, чи не повинен був позивач пред`являти свої вимоги насамперед до колективного споживача (ОСББ/ управителя), а вже той – розподіляти витрати між співвласниками з урахуванням реальної ситуації.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.11.2024 у справі № 490/8529/24 судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за теплопостачання було скасовано саме у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 заперечує наявність та розмір боргу, а між сторонами існує спір про право, який потребує дослідження доказів у позовному провадженні. Ця ухвала підтверджує, що заява відповідачів про відсутність або необґрунтованість боргу є обґрунтованою настільки, що вимагає повноцінного розгляду справи з дослідженням усіх доказів, а не формального стягнення «за документами» позивача.
З огляду на наведене, вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають відхиленню як недоведенi та неспівмірні реальним обставинам користування послугами.
08.04.2026 року на адресу суду від представника ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено,що на адресу Позивача від Відповідачів не надходили листи з повідомленням про неможливість оплати послуги з постачання теплової енергії у зв?язку зі скрутним матеріальним становищем або з волевиявленням укласти договір реструктуризації заборгованості. Укладення договору реструктуризації є ініціативою споживача послуг. Відповідачі мали можливість звернутися із зазначеними листами та-оформити розстрочку оплати послуги за спожиту теплову енергію проте не скористатися: наданою можливістю. Також вказують на те, що твердження Відповідачів про те, що непроживання у квартирі є підставою для перерахування за спожиту теплову енергію є безпідставним, а саме представник позивача посилається на п.1.ч.6 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги ". Представник позивача вказує на те , що відповідачами в лютому 2022 року була проведена часткова оплата заборгованості в розмірі 6903 грн. Відповідно до правил у редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року №1022, фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка за надані послуги. Факт часткової сплати відповідачами власної заборгованості свідчить про визнання ними факту її існування. Стосовно доведення Позивачем факту надання послуг Відповідачам: Будинок АДРЕСА_2 є 9-ти поверховою будівлею та обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, який обліковує споживання теплової енергії будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Факт встановлення вузлу комерційного обліку теплової енергії підтверджується Актом про допуск в експлуатацію та опломбування вузла комерційного обліку N? 1/19 від 30.10.2019, Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки N? 24-1-2K/13768, чинного до вересня 2023 року, Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки N? 169/305, чинного до 21.05.2028 та Актом про допуск в експлуатацію та опломбування вузла комерційного обліку від 10.10.2024. Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради (далі - ММР) були видані рішення "Про початок опалювального періоду 2021-2022 рр. у житловому фонді та на інших об?ектах м. Миколаєва" N? 1106 від 29.10.2021, "Про початок опалювального періоду 2022-2023 рр. у житловому фонді та на інших об?єктах м. Миколаєва" N? 626 від 09.11.2022 та "Про початок опалювального періоду 2023-2024 рр. у житловому фонді та на інших об?єктах м. Миколаєва" N? 1189 від 08.11.2023. Відповідно до п. 2 резолютивної частини даних рішень, теплопостачальним підприємствам міста, до складу яких входить Позивач, починаючи з 01.11.2021, 09.11.2022 та 14.11.2023 відповідно, протягом 10 діб було наказано здійснити пуск котелень для подачі тепла до споживачів м. Миколаєва всіх форм власності. Підключення систем теплопостачання було наказано проводити на підставі нарядів, що видаються виконавцями послуг.
Отже, з відповідачами було укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 з 01.11.2021. Стосовно питання Відповідачів щодо пред?явлення вимог по оплаті за спожиті послуги теплопостачання саме до них, а не до колективного споживача, ПрАТ «МИКОЛАЇВСЬКА ТЕЦ» зазначає, що товариством були укладені індивідуальні договори саме з власниками приміщень, розташованих в будинку за адресою АДРЕСА_2 , а не з балансоутримувачем ОСББ «Нікольська 80». Оскільки індивідуальні договори укладені саме зі споживачами, Позивач проводить нарахування по кожному особистому рахунку окремо.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно дост. 9 Конституції Україниєчастиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповіджно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні за участі сторін - до суду не надходило.
У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
До матеріалів справи долучено довідку про осіб зареєстрованих за період з 01.01.2022 по 02.12.2025 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є власником 3/8 часток у праві власності, ОСОБА_2 - власником 1/2 часток у праві власності, ОСОБА_3 - є власником 1/8 часток у праві спільної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Право власності відповідачів зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно .
Судом встановлено, що позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 2021-2024 року, що підтверджується нарядами на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.
До матеріалів справи долучена досудова вимога ( в порядку врегулювання сплати боргу) від 14.08.2024 року №503-ф72, яка направлялася за адресою: АДРЕСА_1 , про те , що станом на 14.08.2024 року заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за особовим рахунком складає 24373,79 грн.
З наявного в матеріалах справи розрахунку боргу вбачається, що позивач надав теплову енергію за період 01.12.2021 по 01.09.2024 року, загальна сума заборгованості скаладає 23 136,55 грн.
За адресою: АДРЕСА_1 , з відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 для розрахунків за надані послуги теплопостачання.
07.10.2024 року Центральним районним судом м.Миколаєва був виданий судовий наказ по справі №490/8529/24, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , , ОСОБА_2 , , ОСОБА_3 , , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" заборгованість за спожиту теплову енергію за період з грудня 2021 року по серпень 2024 року в сумі 23136 грн. 48 коп.
Ухвалою суду від 15.11.2024 року по справі №490/8529/24 судовий наказ про стягнення боргу за спожиту теплову енергію скасований.
До матеріалів справи додано відомість про споживання теплової енергії по АДРЕСА_3 , за період з 04.11.2021 по 30.11.2021 року; 29.12.2021 по 31.01.2022 року; 14.11.2022 по 12.12.2022 року;
Відповідно до ч. 3 ст.24 ЗаконуУкраїни «Про теплопостачання» та п. 4 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ від 03.10.2007 року N 1198, споживач зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦКУкраїни зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається.
Положеннями ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Як встановлено на підставі частини п`ятої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21 серпня 2019 року (в редакції постанови № 1022 від 08 вересня 2021 року) (далі Правил), 01 жовтня 2021 року на офіційному сайті ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» (https://ntec.mk.ua) була опублікована інформація щодо затвердження типового публічного договору приєднання, текст типового індивідуального договору про послуги постачання теплової енергії та форму заяви до нього.
Відповідно до пункту 13 Правил індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.
Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.
Згідно п. 5. ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017року №2189-VІІІ між позивачем та відповідачами діє індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання.
Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку сплачувати надані послуги.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.
Постачання теплової енергії відповідачам зафіксовано письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.
Таким чином, оскільки відповідачі впродовж певного періоду споживали послуги без укладеного з позивачем договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а тому останні не звільняються від оплати послуг у повному обсязі.
Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачено, що залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 24 червня 2004 року № 1875-VІ) передбачене право споживача вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та згідно з умовами договору на надання таких послуг.
Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 20 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до положень частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (у редакції Закону від 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ) споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за № 630 (далі - Правила) регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
За змістом пунктів 18, 30 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Як з`ясовано судом та підтверджується наявними у справі доказами, відповідачі свої зобов`язання за договором про надання послуг належним чином не виконували, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 23 136,55 грн. суми боргу за спожиту теплову енергію, що підтверджується долученими позивачем розрахунками заборгованості за вказаний період.
Від отримання вказаних послуг відповідачі в устанволеному законмо порядку не відмовлялися, факт непроживання відповдіачів у належній їм на праві спільноїс часткової власнсоті квартирі не звільняє їх від обов`язку нести витрати на утримання майна.
Вказану заборгованість відповідачами не спростовано. Посилання відповідача на необгрунтованість розрахунку заборгованості та несправедливість розподілу витрат на теплопостачання суд не може прийняти до уваги, оскільки жодних доказів чи обгрунтувань такого ОСОБА_2 , не наводить, при цьому зазначаючи про відсутність приладу обліку (індивідуального) тепла.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із положеннями статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Таким чином, позивач довів наявність договірних зобов`язань відповідачів по оплаті наданих позивачем комунальних послуг, відповідно до умов договору приєднання та за встановленими тарифами. Відповідачі послуги отримали і не оплатили їх у повному розмірі, мають заборгованість в оплаті. Відповідачі не довели наявності підстав для звільнення їх від обов`язку сплатити надані їм комунальні послуги, чи для зменшення їх вартості, чи факту ненадання таких послуг, чи факту більшої оплати вказаних комунальних послуг, і не оспорили розмір наявної заборгованості. Тому суд дійшов висновку, що позивач має право вимагати від відповідачів - споживачів послуг - їх оплати у повному обсязі за встановленими тарифами і розцінками, а відповідачі, як сторона, що послуги отримала, але не виконала свої зобов`язання, допустила прострочення в оплаті, - зобов`язані сплатити позивачу за надані ним послуги, що є підставою для стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
У постанові Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17 (провадження № 61-18650св20) зроблено висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності є абсолютним правом, яке здійснюється власником на свій розсуд незалежно від волі інших осіб. Одночасно на власника покладаються певні зобов`язання, зокрема обов`язок здійснювати утримання майна.
Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи в забезпеченні належних умов проживання у житлових приміщеннях у порядку, встановленому законодавством. Теплопостачання (централізовані опалення та постачання гарячої води) є одним із видів житлово-комунальних послуг, який забезпечує належне утримання та збереження нерухомого майна.
Споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги відповідно до умов укладеного договору. Водночас відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг повинні виконуватися споживачами належним чином відповідно до умов укладеного договору чи вимог актів цивільного законодавства. Споживач визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг, якщо він не приступив до його виконання в установлені строки чи виконав це зобов`язання не в повному обсязі.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування.
Згідно положень статті 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Таким чином, беручи до уваги встановлені судом обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Отже, оскільки відповідачі у вказаний період нарахування заборгованості були співвласниками квартири на праві спільної часткової власності , з них пропорційно їх частки у праві власності підлягає стягненню заборгованість за спожиту теплову енергію.
На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а саме стягненню в солідарному з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.12.2021 року по 01.09.2024 року у розмірі 23 136,55 грн.,
Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 1109,33 грн з кожного з відповідачів.
Керуючись ст. ст.18,259,263-265,268,274-279 ПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов Приватне акціонерне товариство "Миколаївська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію - задовольнити .
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» суму заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.12.2021 року по 01.09.2024 року у розмірі 23 136,55 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» судовий збір у рівних частках по 1109,33 грн. з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Гуденко О.А.