Справа № 716/786/26 
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2026 року місто Заставна
Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
секретаря судового засідання Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», від імені якого діє представник Пархомчук Сергій Валерійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:
07.05.2026 позивач ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернувся до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. 
Позов обґрунтовано тим, що 15.01.2022 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2052185 (про надання коштів на умовах споживчого кредиту який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), за яким Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 2500,00 гривень на строк 27 днів, а відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в за ставкою 1,90% (процентів) на добу.
Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, що призвело до заборгованості в розмірі 7407,50 грн, яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2500,00 грн; простроченої заборгованості за процентами в розмірі 4907,50 грн. 
01.12.2023 року між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ТОВ «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір факторингу №1-01/12/2023 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК «АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором №2052185 від 15.01.2022 року укладеним з відповідачем, у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до відповідача.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області від 12.05.2026 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.
Позивач та його представник у судові засідання не з`явилися, однак у позовній заяві клопотали про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН». У вказаній заяві позивач також повідомив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
26.05.2026 представник позивача адвокат Пархомчук С.В. подав до суду клопотання про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 13000,00 грн, просив його задовольнити в повному обсязі.
Відповідач у судові засідання повторно не з`явився, проте належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, відзив не подав.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
За таких обставин суд розглянув справу за відсутності сторін та ухвалює заочне рішення, на що позивач надав згоду.
При цьому фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.
Так, судом встановлено, що 15.01.2022 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «ФК «Верона» кредитний договір №2052185 ( а.с.9-14).
Відповідно до п. 1.1.-1.4. Договору, Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надається строком на 27 днів, тобто до 10.02.2022. Тип процентної ставки фіксована 1,85% на добу.
Свої зобов`язання банком були виконані шляхом перерахування суми кредиту в розмірі 2500,00 грн на номер банківської картки відповідача № НОМЕР_1 хх-хххх7037 15.01.2022 о 10:27 год, що підтверджується листом ТОВ «Платежі онлайн» щодо здійсненням переказу грошових коштів від 07.04.2026 (а.с.18-19).
Згідно п.п. 5.2.9. Товариство має право без згоди Клієнта поступитися своїм правом вимоги за даним Договором третій особі, в зв`язку, з чим відбудеться заміна сторони Кредитодавця за цим Договором.
01.12.2023 року було укладено договір факторингу №1-01/12/2023 відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Верона» відступило на користь ТОВ «ФК Айкон Дебт Колекшн» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2052185 від 15.01.2022 (а.с.21-22).
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №1-01/12/2023 від 01.12.2023 року заборгованість ОСОБА_1 складає 7407,50 грн (а.с.20).
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. (ст.1048 ЦК України).
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України).
З огляду на викладені норми права, у позичальника виникає зобов`язання повернути кредитодавцю позику (кредит) в порядку, на умовах та в строк, що передбачені кредитним договором та сплатити проценти за користування кредитними коштами.
Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
В п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч.7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Таким чином, між ТОВ «ФК «ВЕРОНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №2052185, досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідача G0002 (а.с.17).
Частинами 1, 3 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно зі статтею 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що ТзОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» наділено правом грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 .
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ВЕРОНА» свої зобов`язання за договором №2052185 виконав, надав відповідачу кредитні кошти згідно кредитного договору, однак відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання та згідно з матеріалів справи має заборгованість перед ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн», яке є правонаступником ТОВ «ФК Верона».
Проте, відповідач, діючи в порушення умов кредитного договору, відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором не виконав та допустив заборгованість в розмірі 7407,50 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 2500,00 грн; заборгованість за процентами 4907,50 грн (а.с.16).
Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ні ТОВ «ФК «Верона», ні ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн» не повернуті, відсутність жодних заперечень відповідача, а також вимоги ч.1 ст.530 ЦК України, за змістом якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що свідчить про порушення прав позивача, суд вважає, що право позивача на повернення заборгованості по тілу кредиту підлягає захисту в судовому порядку.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором №2052185 від 15.01.2022 року у добровільному порядку.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.
Надані позивачем докази та відсутність доказів на спростування доводів позивача свідчать про те, що між ним та ОСОБА_1 виникли кредитні правовідносини від 15.01.2022 на підставі електронного кредитного договору №2052185, що неналежне виконання умов кредитного договору призвело до виникнення у ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту перед товариством в розмірі 2500,00 грн.
Що стосується стягнення з відповідача нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 4907,50 грн, суд зазначає наступне.
Згідно пункту 1.3. договору строк кредитування 27 днів до 10.02.2022 включно.
ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 2500,00 грн зі сплатою процентів 1,90% в день протягом строку кредитування.
Відповідно до п.9.4.1 у випадку неможливості виконання зобов?язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Позичальник має право ініціювати продовження строку користування Кредитом та зміну дати повернення Кредиту шляхом здійснення платежу на користь Кредитодавця у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів не пізніше останнього дня строку користування кредитом. Після отримання Кредитодавцем коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява Позичальника про продовження строку користування Кредитом вважається поданою, а дія Договору автоматично продовжується (лонгується) на тих самих умовах на наступні 10 календарних днів.
За умови своєчасної сплати Позичальником всіх нарахованих процентів за користування Кредитом, можливе продовження строку користування кредитом та продовження дії Договору автоматично (автопролонгація) на тих самих умовах на наступні 10 календарних днів без підписання сторонами додаткових угод, починаючи з дня, наступного за днем запланованої дати повернення кредиту.
В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії Договору може застосовуватися неодноразово, необмежену кількість разів.
Автоматичне продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження дії Договору (автопролонгація) без підписання сторонами додаткових угод застосовується також після настання дати погашення Кредиту в разі неповернення суми кредиту та несплати або часткової сплати Позичальником нарахованих процентів за користування кредитом до закінчення строку дії договору (п.9.4.2 договору).
Розрахунок заборгованості в матеріалах справи відсутній, доказів, що свідчать про пролонгацію кредитного договору позивачем не надані.
Враховуючи право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом лише в межах строку кредитування, нарахованння процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. 
Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 
Такі висновки суду, узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18.
З урахуванням викладеного, проценти за кредитним договором №2052185 від 15.01.2022 слід нараховувати наступним чином: 2500,00грн (тіло кредиту)*27дн. (строк кредитування) *1,90% (процентна ставка)=1282,50 грн.
А отже, обгрунтовнаим є нарахування процентів за користування кредитом в розмірі 1282,50 грн.
За таких обставин, позов ТОВ «Фк Айкон Дебт Коллекшн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь заборгованості за тілом кредиту 2500,00 грн, заборгованості за процентами 1282,50 грн, а всього 3782,50 грн (3782,50/7407,50*100=51,06% від заявленої суми вимог).
Вирішуючи клопотання про розподіл судових витрат, що складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Так, згідно частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.
Відповідно до правової позиції викладеної у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування по справі.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано копію договору про надання правничої допомоги №09/07/2025 від 09.07.2025 року; акт про отримання правової допомоги, відповідно до якого витрати позивача на правову допомогу становлять 13000,00 грн та складаються з: консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості в розмірі 2500,00 грн, витрат на складання позовної заяви в розмірі 6250,00 грн, інші клопотання, заяви, процесуальні документи по справі в розмірі 3750,00 грн, канцелярські витрати, відправка кореспонденції в розмірі 500,00 грн.
На підтвердження витрат по сплаті судового збору в розмірі 2662,40 грн – платіжну інструкцію №1177 від 23.03.2026 (а.с.1).
Проте, наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.
У справах №905/1795/18 та №922/2685/19 Верховний Суд також неодноразово зауважував, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження №61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №742/2585/19.
За таких обставин, суд вважає що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 13000,00 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.
З огляду на складність цієї справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, ціну позову, дотримуючись критерію розумності розміру понесених стороною витрат, суд приходить до висновку що спав мірним та розумним розміром витрат на професійну правничу допомогу, в даному випадку, є 6000,00 грн. 
Проте, враховуючи, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості підлягають частковому стягненню (51,06%), відповідно до ст.141 ЦПК України, стягненню зі ОСОБА_1 на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 1359,42 грн (2662,40*51,06%=1359,42 грн), витрати на правову допомогу у сумі 3063,60 грн (6000*51,06%=3063,60), тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, керуючись ст.2, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.6, 525, 526, 530, 536, 610, 611, 612, 625-626, 628, 638, 639, 1046, 1048-1050 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про споживче кредитування, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН», від імені якого діє представник Пархомчук Сергій Валерійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ 44002941, 01042, місто Київ, вулиця Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008, НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором №2052185 від 15.01.2022 року, що складається із заборгованості за тілом – 2500,00 грн, заборгованості за відсотками – 1282,50 грн, що в загальному становить 3782 (три тисячі сімсот вісімдесят два) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (код ЄДРПОУ 44002941, 01042, місто Київ, вулиця Саперне Поле, 12, інше нежитлове приміщення 1008, НОМЕР_3 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1359,42 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3063,60 грн, а всього 4423 (чотири тисячі чотириста двадцять три) гривні 02 копійки. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 

Суддя Вайновська О.Є.