Справа № 143/115/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.04.2026 року    м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Тітової Т. Л.,
за участю секретаря Затоковенко Т. О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Погребище Вінницького району Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, –

встановив:

У лютому 2026 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Скользнєва В. В., звернувся в суд з вказаним позовом, в якому просив визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича № 32809 від 18.03.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості у розмірі 33 818 грн таким, що не підлягає виконанню.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2020 між позивачем та ТОВ «Мілоан» було укладено кредитний договір № 2317159, відповідно якого позичальнику було надано кредитні кошти. У подальшому, 16.12.2020 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір факторингу № 56-МЛ, на підставі якого до ТОВ «ФК «Кредит-капітал» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором. З інформації, отриманої з вебсайту «Автоматизована система виконавчого провадження», позивачу стало відомо про внесення відомостей щодо нього до Єдиного реєстру боржників у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № 65650417, підставою для якого став виконавчий напис нотаріуса. Зазначає, що 18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О. С. вчинено виконавчий напис № 32809 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Кредит-капітал» заборгованості за кредитним договором у розмірі 33 818 грн. Позивач зазначає, що виконавчий напис було вчинено з порушенням вимог законодавства, зокрема за відсутності документів, передбачених Переліком документів, за якими стягнення заборгованості здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172.
Посилаючись на положення статей 15, 16, 626, 629 ЦК України, статей 87-89 Закону України «Про нотаріат», а також вказаний Переліку, позивач просить визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з відповідача понесені судові витрати.
Ухвалою судді від 23.02.2026 відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.
Ухвалою судді від 30.01.2026 задоволено заяву ОСОБА_1 , подану його представником – адвокатом Скользнєвою В. В., про забезпечення позову, та зупинено стягнення з позивача, що здійснюється на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, однак у позовній заяві просили розгляд справи проводити за їх відсутності та не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав. 
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л., – також у судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи, повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно зі ст. 280 ЦПК України, суд має право ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на те, що відповідач у судове засідання не з`явився, а позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою суду від 22.04.2026 постановлено проводити заочний розгляд справи.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовні вимоги, встановивши характер спірних правовідносин між сторонами та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. 
Судом встановлено, що 08.08.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2317159.
18.03.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С. вчининено виконавчий напис, яким передбачено звернення стягнення з ОСОБА_1 як боржника за вказаним кредитним договором права вимоги за яким перейшло до ТОВ «ФК «Кредит-капітал», на підставі договору відступлення права вимоги ві. 16.12.2020 № 56-МЛ.
Згідно з виконавчим написом, заборгованість за період з 16.12.2020 по 26.02.2021 становить 33 818 грн,з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 5 940 грн; прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом – 25 694 грн; прострочена заборгованість за комісією – 1 254 грн; та додатково витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису нотаріуса, в розмірі 930 грн.
02.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65650417 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. 
Постановою від 18.12.2023 визначено тимчасового приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А. В. у межах вказаного виконавчого провадження. Надалі постановою від 16.09.2024 у цьому ж провадженні визначено тимчасового приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павелків Т. Л. 
Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає свій висновок у відповідному нотаріальному акті – документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.
Вчинення нотаріусом виконавчого напису – це нотаріальна дія (пункт 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису – надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.
Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №305/2082/14-ц.
В той же час, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками – наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, – шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень – письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною – стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.
Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.
Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.
Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень – письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання.
Близькі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №357/12818/17 та від 19.03.2021 у справі №750/3781/20.
У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення – письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).
Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:
- перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;
- другий етап – учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).
Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17, від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 та від 19 березня 2021 року у справі №750/3781/20.
В наданих відповідачем нотаріусу документах відсутні докази отримання позивачем вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань чи відмови останнього від її одержання, в аспекті приписів абзацу другого підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.
Крім того, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» доповнено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Зокрема, перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорам» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.
Отже, з огляду на те, що в судовому порядку постанову КМУ № 662 визнано незаконною та нечинною у відповідній частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснюватися безспірне стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису нотаріуса.
Такий правовий висновок узгоджується з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17.
Як убачається з матеріалів справи, кредитний договір, укладений між сторонами, нотаріально посвідчений не був.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Водночас відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували правомірність вчинення виконавчого напису.
Зазначене свідчить про недотримання приватним нотаріусом вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» при вчиненні виконавчого напису, що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору: 1 331 грн 20 коп. за подання позовної заяви та 665 грн 60 коп. за подання заяви про забезпечення позову. 
Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
30.12.2025 між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Скользнєвою В. В. укладено договір про надання правничої допомоги, згідно якого клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу та представляти права та інтереси клієнта в усіх судових установах України, в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах та організаціях, у відносинах з приватними виконавцями, тощо (п. 1.1 договору). 
Згідно із п. 4.1 договору за надання правової допомоги адвокатом клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар. Розмір гонорару визначається за домовленістю сторін і може змінюватися залежно від обсягу робіт, строку виконання доручення, результатів вирішення спірних правовідносин, ступеня складності справи, обсягу правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та інш.
28.01.2026 сторони договору про надання правничої допомоги від 30.12.2025 адвокат Скользнєва В. В. та клієнт ОСОБА_1 підписали акт здачі-прийняття наданих послуг, згідно з яким загальний розмір гонорару становить 7 000 грн, з яких: підготування адвокатського запиту – 2 000 грн; підготування позовної заяви – 5 000 грн.
Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № б/н від 30.12.2025 адвокатом Скользнєвою В. В. прийнято від ОСОБА_1 7 000 грн.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).
Зважаючи на складність справи, яка є справою незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт, зокрема те, що надання правничої допомоги становила у складенні позовної заяви та заяви про забезпечення позову, тому необхідно дійти висновку про неспівмірність заявленого до стягнення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн, який є завищеним.
За таких обставин, суд визнає доведеним факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн, як такий, що є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціною позову та значенням справи для позивача.
Керуючись статтями 2-7, 10, 133, 141, 258, 259, 263, 268, 279, 280-284, 351, 352, 354 ЦПК України, суд –

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати виконавчий напис від 18 березня 2021 року № 32809, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» заборгованості за кредитним договором від 08.08.2020 № 2317159 у розмірі 33 818 (тридцять три тисячі вісімсот вісімнадцять) грн таким, що не підлягає виконанню.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» на користь ОСОБА_1 сплачений за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову судовий збір у сумі 1 996 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість) грн 80 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн.
Сторони по справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал», код ЄДРПОУ 35234236, місце знаходження: вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28, м. Львів Львівської області, 79018.
Треті особи:
Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, місце знаходження: вул. Велика Бердичівська, 35, м. Житомир Житомирської області.
Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Тетяна Леонідівна, місце знаходження: вул. Златоустівська, 55, офіс 61, 62, м. Київ, 02094.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 27.04.2026.

Суддя