КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2026 року № 810/438/15
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої Діски А. Б., розглянувши в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в місті Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Ірпінської ОДПІ ГУ Міндоходів у Київській області у якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.10.2014 № 0012491702.
В обґрунтування позову вказує, що при прийнятті оскаржуваного рішення невірно встановлено факти та застосовано норми закону. Позивач зазначає, що додатковою угодою до кредитного договору були внесені зміни, відповідно до яких ОСОБА_1 зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 13200,00 дол. США, а інша сторона скасовує всю суму пені в розмірі 4032,43 грн, що була нарахована за кредитним договором. Позивач зауважує, що борг за кредитним договором погашено у повному обсязі, а відтак відсутні підстави для нарахування податку на дохід, отриманий платником як додаткове благо, оскільки такий дохід не отримано. Просить позов задовольнити.
Суддя своєю ухвалою прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі.
Відповідач надіслав до суду заперечення на позов у яких зазначив, що згідно відомостей з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПА України, в період із 01.01.2013 по 31.12.2013 ОСОБА_1 фактично отримав дохід у вигляді додаткового блага (ознака доходу - 126) в сумі 106818,64 грн. Вказаний дохід підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та відображенню в податковій декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік. Відповідач висновує, що перевіркою повноти сплати податку на доходи фізичних осіб за 2013 рік, які підлягає сплаті платником самостійно, встановлено заниження податкових зобов`язань на суму 16022,80 грн, а тому відсутні підстави для задоволення позову.
Постановою Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2015, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015, у задоволені адміністративного позову відмовлено повністю.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 10 лютого 2016 року постанову Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 у справі № 810/438/15 - скасував, а справу направив на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.03.2016 (суддя Волков А.С.) позовну заяву залишено без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.07.2016 вказане вище судове рішення скасовано, справу направлено до Київського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 липня 2016 року справу №810/438/15 прийнято до свого провадження суддею Харченко С.В. та вирішено здійснювати розгляд справи у судовому засіданні.
Ухвалою судді 30 серпня 2016 року Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., постановлено зупинити провадження у справі до отримання судом додаткових доказів по даній справі. Зобов`язано відповідача повідомити суд про усунення обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі № 810/438/15.
У зв`язку зі звільненням судді, в провадженні якого перебувала справа №810/438/15, остання передана на повторний автоматизований розподіл між суддями, за результатами якого для розгляду справи визначено суддю Діску А.Б.
Ухвалою суду від 11 квітня 2024 року постановлено прийняти справу №810/438/15 до свого провадження, поновити провадження у справі №810/438/15, допустити процесуальне правонаступництво, а саме замінити відповідача в адміністративній справі №640/5775/19 Ірпінської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (код ЄДРПОУ 39473843) його правонаступником - Головним управлінням ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу (вулиця Святослава Хороброго, буд. 5А, Київ, м. Київ, Україна, 03151, код ЄДРПОУ 44096797).
Дослідивши наявні матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд зазначає наступне.
Між позивачем та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" 12 грудня 2006 року укладено кредитний договір № РL3-001/152/2006, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у сумі 20 000,00 грн (а.с. 53-58).
15 грудня 2006 року між ОСОБА_1 (позичальник) та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" укладено кредитний договір № СL-001/879/2006, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 37379,82 доларів США (а.с. 47-52).
З матеріалів справи вбачається, що 05 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ "ОТП Банк", який діє на підставі договору комісії від 28 травня 2010 року між банком та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", якому належать всі права та обов`язки за кредитним договором № РL3-001/152/2006 від 12 грудня 2006 року укладено додатковий договір №1, за умовами якого (а.с. 61-62): 
« 2.1.1.Незважаючи на інші положення кредитного договору, сторони домовились, що позичальник до 05 квітня 2013 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 11310,00 (одинадцять тисяч триста десять 00) грн., сплатити витрати кредитора на ведення претензійно-позовної роботи в розмірі 0,00 (нуль,00) грн.
2.1.2 Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватись в національній валюті України - гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого Національним банком України на день сплати. Порядок виконання боргових зобов`язань - шляхом внесення готівки на поточний рахунок в банку
2.1.3 За умови належного виконання позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору сторони домовились:
- скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладання додаткового договору; 
- припинити претензійно-позовну роботу по стягненню боргових зобов`язань за кредитним договором; 
-що Кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 10150,66 (десять тисяч сто п`ятдесят, 66) грн. (надалі - сума прощення боргу) і Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої Боргові зобов`язання перед кредитором в повному обсязі». 
У пункті 3.4 вказаного додаткового договору визначено, що підписанням цього додаткового договору позичальник підтверджує, що кредитор повідомив його про необхідність відображення суми прощеного боргу у річній податковій декларації.
Судом встановлено, що 05 квітня 2013 року між ОСОБА_1 (позичальник) та ПАТ "ОТП Банк", який діє на підставі договору комісії від 28 травня 2010 року між банком та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", якому належать всі права та обов`язки за кредитним договором № СL-001/879/2006 від 15 грудня 2006 року, укладено додатковий договір №1, за умовами якого (а.с. 59-60): 
« 2.1.1.Незважаючи на інші положення кредитного договору, сторони домовились, що позичальник до 05 квітня 2013 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 13200,00 (тринадцять тисяч двісті 00) дол. США., сплатити витрати кредитора на ведення претензійно-позовної роботи в розмірі 4032, 43 (чотири тисячі тридцять два, 43) грн.
2.1.2 Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів буде здійснюватись в національній валюті України - гривні із застосуванням для розрахунку платежу офіційного курсу долара США до української гривні, встановленого Національним банком України на день сплати. Порядок виконання боргових зобов`язань - шляхом внесення готівки на поточний рахунок в банку
« 2.1.3 За умови належного виконання позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору сторони домовились:
- скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладання додаткового договору; 
- припинити претензійно-позовну роботу по стягненню боргових зобов`язань за кредитним договором; 
- що Кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі еквівалентному 96667,98 (дев`яносто шість тисяч шістсот шістдесят сім, 98) грн. (надалі - сума прощення боргу) і Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої Боргові зобов`язання перед кредитором в повному обсязі» 
При цьому, у вказаних додаткових договорах міститься пункт, у якому зафіксовано, що сторони домовились, що до будь-яких вимог Кредитора до позичальника буде застосовуватись позовна давність у 5 (п`ять) років.
Позивачем до позову додано довідку ТОВ "ОТП Факторинг Україна" №942 від 08 квітня 2013 року у якій вказано, що ОСОБА_1 повністю погасив заборгованість за кредитним договором № СL-001/879/2006 від 15.12.2006 та № РL3-001/152/2006 від 12 грудня 2006 року (а.с. 64)
З матеріалів справи вбачається, що із 03.09.2014 по 05.09.2014 посадовою особою Ірпінської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету ОСОБА_1 за період з 01.01.2013 по 31.12.2013, за результатом якої було складено Акт № 850/173/3123721116 від 12.09.2014 (далі - Акт від 12.09.2014, а.с. 12-17).
У висновку Акта від 12.09.2014 зазначено, що в ході проведення перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем вимог: пункту 1 статті 167 Податкового кодексу України в частині заниження суми податкового зобов`язання за результатами річного декларування, а саме оподаткування доходу, отриманого платником податку як додаткове благо.
У описовій частині Акта від 12.09.2014 вказано, що відповідно до наявної податкової інформації станом на 03.09.2014 ОСОБА_1 до Ірпінської ОДПІ Міндоходів у Київській області податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік не подано. Відповідно до наявної податкової інформації, ОСОБА_1 протягом перевіряє мого періоду отримав доходи, які згідно з пп. 164.2.17п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України підлягають включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи. Так, згідно з відомостями з центральної бази даних державного реєстру фізичних осіб ДПА України в період з 01.01.2013 по 31.12.2013 ОСОБА_1 фактично отримав дохід у вигляді додаткового блага в сумі 106818,64 грн.
У Акті від 12.09.2014 зазначено, що перевіркою правильності та повноти відображення в податковій декларації відомостей про суми податку на доходи фізичних осіб, утримані (сплачені) податковим агентом встановлено розбіжності на суму 16022,80 грн.
На підставі Акта від 12.09.2014 відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення №0012491702 від 02.10.2014, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 16022,8 грн. за основним платежем та на 4005,70 грн. за штрафними санкціями.
Вважаючи податкове повідомлення-рішення № 0012491702 від 02.10.2014 протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі - ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).
Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України закріплено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Приписами пп. 163.1.1 та пп. 163.1.2 п. 163.1 ст.163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).
За визначенням, наведеним у п. 164.1 ст. 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України, дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.
Відповідно до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).
Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України встановлено, що додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).
Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений підпунктом 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України є вичерпним.
Так, відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до оподатковуваного доходу включаються суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.
Згідно з підпунктом «б» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.
У той же час відносини, що виникають між банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України.
Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
У відповідності до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Статтею 605 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.
Отже, додаткове благо визначається як доход у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує доход платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.
З огляду на викладене висновується, що сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим, сума процентів, нарахованих банком за умовами договору за користування кредитом, комісій та/або штрафних санкцій (пені) не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, комісій та/або штрафних санкцій (пені), нарахованих за користування кредитом й за прострочення виконання грошового зобов`язання, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.
Відсутність в підпункті «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку (процентного), анульованого кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.
Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.
Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.
Наведене підтверджується і змінами, які в подальшому внесені до законодавства, зокрема, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» від 09 квітня 2015 року №321-VIII, який набрав чинності 07 травня 2015 року, редакція підпункту 165.1.55 пункту 165.1 статті 165 ПК України була доповнена абзацом другим, у зв`язку з чим сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності не підлягали включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку.
При вирішенні даного спору слід враховувати й положення пункту 56.21 статті 56 ПК України, якими встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.
Таке застосування норм відповідає й основним засадам податкового законодавства, проголошеним у статті 4 ПК України.
Враховуючи наведене, суд зазначає, що оподатковуваним доходом позивача є лише основна заборгованість за кредитом, прощена (анульована) банком. Прощені (анульовані) банком проценти за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеня) не є доходом платника податків, а тому база оподаткування повинна визначатись лише з суми, прощеної (анульованої) банком, яку позивач фактично отримав за банківським кредитом, без врахування таких платежів.
Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21.05.2018 у справі № 820/7182/16, від 01.04.2019 у справі №820/4423/16, від 23.05.2019 у справі № 826/17095/16, від 24.06.2019 у справі №821/389/18, від 26.03.2020 у справі № 817/1670/16, від 04 червня 2020 року у справі №807/3121/14.
Судом під час розгляду адміністративної справи встановлено, що між позивачем та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" 12 грудня 2006 року укладено кредитний договір № РL3-001/152/2006, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у сумі 20 000,00 грн (а.с. 53-58), а 15 грудня 2006 року між ОСОБА_1 (позичальник) та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк" укладено кредитний договір № СL-001/879/2006, за умовами якого позичальник отримав кредитні кошти у сумі 37379,82 доларів США (а.с. 47-52).
З матеріалів справи вбачається, що 05 квітня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ "ОТП Банк", який діє на підставі договору комісії від 28 травня 2010 року між банком та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", якому належать всі права та обов`язки за кредитним договором №РL3-001/152/2006 від 12 грудня 2006 року укладено додатковий договір №1, за умовами якого (а.с. 61-62) позичальник до 05 квітня 2013 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 11310,00 (одинадцять тисяч триста десять 00) грн. За умови належного виконання позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору сторони домовились: - скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладання додаткового договору; - припинити претензійно-позовну роботу по стягненню боргових зобов`язань за кредитним договором; - що Кредитор здійснює анулювання (прощення) боргу в розмірі 10150,66 (десять тисяч сто п`ятдесят, 66) грн. (надалі - сума прощення боргу) і Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої Боргові зобов`язання перед кредитором в повному обсязі». 
Окрім того, 05 квітня 2013 року між ОСОБА_1 (позичальник) та ПАТ "ОТП Банк", який діє на підставі договору комісії від 28 травня 2010 року між банком та ТОВ "ОТП Факторинг Україна", якому належать всі права та обов`язки за кредитним договором № СL-001/879/2006 від 15 грудня 2006 року, укладено додатковий договір №1, за умовами якого позичальник до 05 квітня 2013 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання в розмірі 13200,00 (тринадцять тисяч двісті 00) дол. США., сплатити витрати кредитора на ведення претензійно-позовної роботи в розмірі 4032, 43 (чотири тисячі тридцять два, 43) грн. За умови належного виконання позичальником умов Кредитного договору та цього Додаткового договору сторони домовились: - скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладання додаткового договору; - що Кредитор здійснює в розмірі еквівалентному 96667,98 (дев`яносто шість тисяч шістсот шістдесят сім, 98) грн. (надалі - сума прощення боргу) і Позичальник буде вважатись таким, що погасив свої Боргові зобов`язання перед кредитором в повному обсязі» 
Отже, умовою анулювання (прощення) боргу кредитором є належне виконання позичальником умов Кредитних договорів: №РL3-001/152/2006 від 12 грудня 2006 року, №СL-001/879/2006 від 15 грудня 2006 року та Додаткових договорів до них, а сплата визначених у Додаткових договорах боргових зобов`язань (в розмірі 11310,00 грн згідно додаткового договору до кредитного договору №РL3-001/152/2006 від 12 грудня 2006 року; в розмірі 13200,00 дол. США. згідно додаткового договору до кредитного договору № СL-001/879/2006 від 15 грудня 2006 року) матиме наслідком визнання позичальника таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед кредитором в повному обсязі.
З огляду на вказане суд висновує, що сума прощення боргу, яка вказана у Додаткових договорах до Кредитних договорів: №РL3-001/152/2006 від 12 грудня 2006 року, №СL-001/879/2006 від 15 грудня 2006 року, не є основною сумою кредиту (тілом кредиту), отриманого ОСОБА_1 ..
При цьому суд зауважує, що за приписами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Окрім того, підставою для зупинення провадження у даній справі слугувало клопотання представника відповідача, в обґрунтування якого він зазначив про необхідність надання часу для підготовки та подання до суду додаткових доказів по справі.
Однак, станом на дату розгляду адміністративної справи, відповідач не надав до суду додаткових доказів, які б спростовували твердження позивача, викладені у позовній заяві та висновки суду, зроблені за результатом дослідження доказів, долучених до матеріалів справи.
При цьому, суд також зауважує, що у додаткових договорах від 05.04.2013 до Кредитних договорів: №РL3-001/152/2006 від 12 грудня 2006 року, №СL-001/879/2006 від 15 грудня 2006 року міститься пункт у якому зафіксовано, що сторони домовились, що до будь яких вимог Кредитора до позичальника буде застосовуватись позовна давність у 5 (п`ять) років.
Згідно довідки ТОВ "ОТП Факторинг Україна" №942 від 08 квітня 2013 року, ОСОБА_1 повністю погасив заборгованість за кредитним договором № СL-001/879/2006 від 15.12.2006 та № РL3-001/152/2006 від 12 грудня 2006 року (а.с. 64).
Матеріали справи не містять доказів, що анулювання сум процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) пов`язані із процедурою банкрутства кредитора.
Отже, прощення (анулювання) кредитором сум процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) відбулось до закінчення строку позовної давності, за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, а тому такі суми не підлягають включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу позивача.
За таких обставин суд дійшов висновку про неправильне застосування відповідачем норм податкового законодавства, що призвело до необґрунтованих висновків, а тому податкове повідомлення - рішення від 02.10.2014 №0012491702 є протиправним та підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду з адміністративним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 182,70 грн.
У зв`язку із задоволенням позовних вимог суд дійшов висновку, що судові витрати, понесені позивачем, належать відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у повному розмірі
Керуючись статтями 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 257, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, як відокремленого підрозділу про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.10.2014 №0012491702.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінням ДПС у Київській області (вул. Святослава Хороброго, буд. 5А, Київ, м. Київ, Україна, 03151, код ЄДРПОУ 44096797) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у сумі 182 (сто вісімдесят дві) грн 70 коп.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Діска А.Б.