ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
  	Справа № 636/8418/25  Провадження№ 2/636/1065/26	

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді – Гніздилова Ю.М., за участю секретаря судового засідання Селевко Т.С., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за позовом ОСОБА_1 до Старосалтівської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
встановив:
Позивач звернувся до суду з позовом до Старосалтівської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті її діда ОСОБА_2 , визнавши причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними.
Позивач у позовній заяві посилається на те, що після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 3/5 частки житлового будинку, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, яку померла заповіла позивачу. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але йому було відмовлено в зв`язку із пропуском строку на звернення із заявою про прийняття спадщини. Вказував, що у зв`язку із військовою агресією рф він пропустив строк для прийняття спадщини, тому йому необхідно звернутися до суду із даним позовом.
Позивач надав заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив позов задовольнити та розглядати справу без його участі.
Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином шляхом направлення на його адресу, підтверджену довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру, рекомендованого листа, який повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Враховуючи, що відповідно до положень ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, а відповідач відзив на позов не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
За результатами судового розгляду на підставі повідомлених позивачем обставин справи, наданих ним доказів, встановлені такі фактичні обставини та спірні правовідносини.
Нерухоме майно, щодо якого Позивачем подавалася заява про прийняття спадщини, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - житловий будинок, та на території Старосалтівської сільської ради (кол. Хотімлянської сільської ради) - земельна ділянка сільськогосподарського призначення із кадастровим номером 6321688400:03:002:0128 площею 4,6611 Га. 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дід позивачки– ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтвом про смерть від 10.11.2021 року серії НОМЕР_2 спадкоємець першої черги –мати позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_2 залишилося 3/5 часток житлового будинку із відповідною часткою надвірних будівель за адресою: АДРЕСА_1 . Померлим заповіт складений не був. 
09 квітня 2025 року позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Вовчанської державної нотаріальної контори Ворони Галини Володимирівни.
Згідно інформаційної довідки № 80949320 від 25.04.2025 року зі Спадкового реєстру, інформація про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 у реєстрі відсутня.
Проте у нотаріальній конторі позивачу повідомили про те, що строк для прийняття спадщини нею пропущений. Та роз`яснено, що позивачка, як спадкоємець за законом, згідно ч. 1 ст. 1266 ЦК України має право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. 
Дані обставини підтверджуються листом «Щодо оформлення спадщини» про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.04.2025 року № 543/02-31, виданим державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори Вороною Г.В.
На підставі ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
В частинах 1-2 ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Суд вважає, що у позивача були об`єктивні перешкоди для подання такої заяви, оскільки кінець строку для подачі заяви припав на час ведення активних бойових дій, тому він не мав змоги вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, з поважних причин.
Отже ті обставини, на які посилався позивач суд вважає обґрунтованими, оскільки вони знайшли своє підтвердження при розгляді справи.
Згідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», в редакції, чинній по 28.06.2022, було установлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.
Враховуючи загальновідомі події, положення законодавства в частині вимог щодо строків для прийняття спадщини суд доходить висновку, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин і вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини строком на три місяці.
Водночас відповідні зміни щодо строків прийняття спадщини не були внесені до ЦК України, а відтак норми постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 не змінюють та не зупиняють визначених ст. 1270 ЦК України строків для прийняття спадщини. Водночас норми постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 щодо зупинення перебігу строку для прийняття спадщини є такими, що вводять в оману спадкоємців, та у даному випадку, як стверджує позивач, зумовили пропуск ним строку для прийняття спадщини.
Задовольняючи позов, суд враховує, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.
Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Позов ОСОБА_1 до Старосалтівської селищної військової адміністрації Чугуївського району Харківської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилася після смерті  ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком у 3 (три) місяці, який рахувати з дня набрання рішенням законної сили.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя            Ю.М. Гніздилов