Справа №461/1873/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
/заочне/
20 травня 2026 року          м.Львів
Галицький районний суд міста Львова у складі:
головуючого судді    Мироненко Л.Д.,
при секретарі судового засідання  Божик М.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Львівської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.
13 березня 2026 року позивач звернулась до суду з даним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є матір?ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
21.09.1993 року виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів було видано ордер на жиле приміщення, відповідно до якого житлове приміщення, - квартира АДРЕСА_2 було надано ОСОБА_6 .
До складу сім?ї наймача, відповідно до ордеру, були включені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 померла, після чого у квартирі фактично продовжили проживати члени її сім?ї, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 .
ОСОБА_10 близько 10 років за місцем реєстрації не проживає, особистих речей у квартирі не має, у витратах на утримання житла участі не бере, комунальні платежі не сплачує, житлом не цікавиться та ним не користується. Будь-яких перешкод у проживанні відповідача з боку позивача та інших мешканців квартири ніколи не створювалося.
Позивач зазначила, що на даний час фактично у квартирі проживають лише вона та ОСОБА_12 , ОСОБА_11 .
Враховуючи викладене, позивач просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Рух справи в суді.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Позиція сторін по справі.
Позивач в судове засідання не з`явилась, на адресу суду подала клопотання у якому просить розгляд справи провести за її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. Повідомлення відповідача здійснювалось шляхом надсилання копії позову та ухвали про відкриття провадження на адресу, зареєстрованого місця проживання відповідача, відповідно до відповіді з єдиного державного демографічного реєстру. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась. Повідомлялась шляхом надсилання копії позову, ухвали про відкриття провадження та судових повісток на адресу місця проживання. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Повідомлявся шляхом надсилання копії позову, ухвали про відкриття провадження та судових повісток на адресу місця проживання. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний суд у постанові від 10 травня 2023 року у справі № 755/17944/18 сформував правовий висновок про те, що наявна в матеріалах справи довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.
Відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, шляхом направлення повістки у підсистему «Електронний суд», клопотань та заяв на адресу суду не надходило.

Встановлені судом фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що за розпорядженням №704 від 07.07.1993 року було видано ордер на жиле приміщення 21.09.1993 року №005343. ОСОБА_6 було надано право на зайняття жилого приміщення жилою площею 30 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . 
Основним наймачем є ОСОБА_6 , окрім неї у квартирі зареєстровані син ОСОБА_7 , дочка ОСОБА_1 , внучка ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , внук ОСОБА_4 , що підтверджується довідкою №3032 від 28.11.2007 року з місця проживання про склад сім`ї і прописки.
Згідно цієї ж довідки вбачається, що кв. АДРЕСА_2 не перебуває у приватній власності та належить міській раді.
Відповідно до довідки про склад сім`ї наймача та займані ними приміщення від 30.05.2013 року №6, окрім ОСОБА_6 , як основного наймача у квартирі зареєстровані дочка ОСОБА_1 , внучка ОСОБА_13 , ОСОБА_2 , внук ОСОБА_4 .
Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_14 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю є ОСОБА_6 , батьком ОСОБА_15 . 
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю є ОСОБА_1 , а батьком ОСОБА_16 . 
Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Згідно з актом від 06.03.2026 року, складеного комісією працівників ЛМКП «Княже Місто» ОСОБА_2 зареєстрована, проте за даною адресою не проживає більше десяти років.

Мотиви прийняття рішення судом.
Дослідивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
У відповідності до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Статтею 9 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.
Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.
Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.
Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Зокрема така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2022 року у справі № 592/5041/21.
В силу частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16 зроблено висновок щодо застосування статей 71, 72 ЖК України, який полягає в тому, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин.
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. 
При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись право (намір) ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 279/4963/17.
При вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно встановити факт відсутності особи у жилому приміщення понад шість місяців та поважність причин такої відсутності. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ЦПК України щодо оцінки доказів. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Суд має всебічно перевірити доводи сторін щодо поважності причин відсутності у жилому приміщенні понад зазначені у статті 71 ЖК України строки.
Під час вирішення питання про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого жилого приміщення.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 454/2025/15-ц.
Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
Тимчасова відсутність особи може бути безперервною, але не повинна перевищувати 6-ти місяців. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до житлового приміщення перериває строк тимчасової відсутності. Не має значення і причина відсутності, якщо остання не перевищила 6 - ти місяців.
Виходячи з наведеного, наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням (квартирою) у будинках державного і громадського житлового фонду, у разі їх відсутності у жилому приміщенні без поважних причин понад шість місяців.
Судом встановлено, що належними та допустимими доказами позивачем доведено, що відповідач не проживає більше шести місяців у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів поважності причин відсутності відповідача ОСОБА_2 суду надано не було.
Виходячи з наведеного, розглянувши справу в межах позовних вимог, суд вважає, що позивач підтвердив законні підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом, а тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 351-355 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повний текст рішення виготовлено 26 травня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .
Третя особа 1: ОСОБА_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .
Третя особа 2: ОСОБА_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 .
Третя особа 3: Львівська міська рада, адреса: м. Львів, пл. Ринок, буд. 1, ЄДРПОУ: 04055896

Головуючий суддя         Л.Д. Мироненко