Справа № 158/1993/26
Провадження № 2/0158/969/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

29 червня 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді – Костюкевича О.К.,
за участю секретаря судового засідання – Шрамко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олицької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Олицької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати – ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на сертифікат серії ВЛ № 0236755, виданий 02.12.1997 Ківерцівською районною райдержадміністрацією.
При зверненні в нотаріальну контору, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом на прийняття спадщини.
Вказує, що пропустила строк для прийняття спадщини через незадовільний стан свого здоров`я та скрутне матеріальне становище, оскільки на момент смерті ОСОБА_2 хворіла. 
Вважає, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, тому просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.05.2026 року відкрито загальне позовне провадження у вищевказаній справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.06.2026 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. До суду подала заяву про підтримання позову та розгляд справи у її відсутності. 
Представник відповідача Олицької міської ради в судове засідання не з`явився. До суду подано заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутності їх представника. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.08.2011 року (а.с.5).
Як вбачається із заповіту, посвідченого 20.02.2004 року Олицькою селищною радою Ківерцівського району Волинської області за реєстровим № 147, ОСОБА_2 розпорядилася належною їй земельною часткою (паєм), посвідчену сертифікатом серії ВЛ № 0236755, виданого Ківерцівською райдержадміністрацією 02.12.1997 року та майновий пай, посвідчений сертифікатом серії НОМЕР_2 , виданого Олицькою селищною радою від 03.12.2002 року і знаходиться в СГВК «Колос» (а.с.10).
31.03.2026 року державним нотаріусом Ківерцівської державної нотаріальної контори Волинської області Єрмолай Л.В. роз`яснено ОСОБА_1 про необхідність звернення до суду для продовження строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 11).
Як вбачається з повідомлення № 289/01-16 від 26.05.2026 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась (а.с. 23, 24).
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК).
Верховний Суд виробив сталий підхід щодо застосування відповідних норм права, який мають враховувати суди при вирішенні спору відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
Цей суд неодноразово наголошував, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними ( постанова Верховного Суду від 05 листопада 2025 року у справі № 202/8070/23).
Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23).
Строки на подання заяви про прийняття спадщини не визнаються преклюзивними, можуть бути поновлені з дотриманням правил частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини і можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні (постанова Верховного Суду від 02 лютого 2022 року у справі № 756/957/18).
Верховний Суд звертав увагу, що, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2022 року у справі № 703/1836/20).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити (частина перша статті 264 ЦПК України).
Отже, вимогами процесуального закону визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування - це процесуальний обов`язок суду.
Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зазначає, що причинами пропуску такого строку, є перебування її в хворобливому стані та скрутному матеріальному становищі.
Натомість, позивачем ОСОБА_1 , будь-яких належних та допустимих доказів про її перебування в хворобливому стані та скрутному матеріальному становищі суду не надано. Через відсутність доказів, які б вказували на те, що стан здоров`я позивача та скрутне матеріальне становище перешкоджало їй у своєчасній реалізації своїх спадкових прав, не можуть бути визнані судом такими, що створювали непереборні, істотні труднощі для позивача для вчасного подання заяви про прийняття спадщини, отже, не може бути визнаний поважною причиною.
Суд зауважує, що законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.
Позивач не була позбавлена можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби електронного або ж поштового зв`язку в установлені законом строки. Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивач не надала.
Крім того, суд враховує, що пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини є значним і тривалим, так як після закінчення визначеного законом шестимісячного строку сплинуло майже 15 років.
Разом з цим, у частинах першій, четвертій статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Суд, враховує висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 572/2515/15, згідно з якими суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову, які в даному випадку відсутні.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1222, 1223, 1258, 1268-1270, 1272 ЦК України, суд -

У Х В А Л И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Олицької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач – ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .
Відповідач – Олицька міська рада: вул. Замкова, 17, м. Олика, Луцького району Волинської області, код ЄДРПОУ: 04333879.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич